Дивися мені в очі. Зосередься на диханні.
Так. Вдих, видих. Не хвилюйся, ми встигнемо.
Чудово. Ось і все. Так.
Можна трохи швидше? Я не можу пропустити це слухання.
-Сьогодні важливий день. Будь ласка. -Так. Я знаю, Лейло. Заспокойся.
Заспокойся. Усе гаразд.
ДЯКУЮ, НАСТУПНИЙ
#ФРЕНДЗОНА
Іди сюди. Обережно.
Так.
УВАГА!
Ходімо.
Спокійно.
Поживеш тут на вихідних. Я заїду в понеділок, добре?
Воротар чекає. Мессі біжить.
Ходімо, Мессі. Ходімо. Він тут.
Мессі б'є й забиває! Гол!
Сарп? Що ти тут робиш?
Граюся з Доруком.
Мессі знову б'є.
А тепер б'є ще раз.
Мессі. Мессі наближається з м'ячем.
Ще раз.
Омер?
Лейла!
Я перший тебе побачив.
-Ти будеш воротарем. -Що ти таке кажеш?
Заради бога…
Омере?
Я привезла Бадді.
Омере?
Бадді. Ходімо.
-Це жарт? -До мене, малий.
Бадді!
Іди сюди. Ходімо, друже.
Іди сюди, бро. Ходімо.
Лейло, заходь.
Як тобі не соромно?
Що я такого зробила?
Щоб розділити кожну радість
Кожну біду, кожне горе
І йти все життя
Разом, рука об руку
Нехай ніколи не буде сліз у цих очах
Які так тепло всміхаються
Навіть якщо ми розійдемося
З тобою, подруго
Лейло!
Вони просто твої колеги.
Доброго ранку, Бадді.
ЛЕЙЛА: ДОБРОГО РАНКУ, ЛЮДИ. ВИ ВЖЕ ПОСНІДАЛИ?
Хочеш піти?
А ти?
Ні, іди сюди. Ходімо.
БЕЛІЗ: ДОБРОГО РАНКУ.
Я ЇДУ ДО БАТЬКІВ, А В САРПА РОБОТА.
Принеси.
ФУНДА
Сарп знову викрутився.
А в нас були плани на сніданок.
-Так. Знаєш Ебру, мою подругу з дитинства? -Так.
Її чоловік і Туан усе спланували. Ми влаштовуємо пікнік у лісі.
Цілую тебе, Лейло.
І я тебе.
Приєднуйся до нас, люба.
Ні, не думаю, що варто.
Але побачимося завтра, гаразд?
-Гаразд. Бережи себе. -Гаразд.
Ми їдемо до Омера.
Чого ви їздите до Омера щодня?
Знаєш, йому нудно. Зіграємо в румікуб.
Хай бог милує!
Він не лише скоїв злочин,
його високоповажність треба розважати.
Щоб кожну розділити радість
Кожну біду, кожне горе
-Припини, або я тобі вріжу! -Чекай. Дозволь спитати.
Лейло, ми справді почали танцювати під цю пісню в твоєму сні?
Я шкодую, що розповіла вам про це!
Що ми мали робити? Бити його лежачого?
Так, варто було б його побити!
Щоб він прийшов до тями.
-О, Лейло! -Гаразд. Вона має рацію.
Присягаюся, це мене бісить. Дійсно. Один день!
Він мав би страждати хоч один день, але ні!
Омере, навіть після смерті родича дають три дні.
Ти відсутній вже три тижні.
Але, пане Ахмете, я справді жахливо переживаю.
Я прошу лише місяць. Один місяць.
Усі розлучаються з дівчатами чи жінками. Хіба ні?
Навряд чи можна так сказати.
Не думаю, що ви знаєте когось,
хто пережив такий шок біля вівтаря, як я.
Але візьми себе в руки.
Вставай і йди працювати. Ти сильний чоловік.
Ваша правда.
Я дуже стараюся.
Хоча б іди до стамбульського офісу. Владнай усі справи там.
Я попрацюю віддалено місяць. Будь ласка.
Лікар сказав: «Ніяких тригерів на місяць».
Слухайте, я справді у жахливому психічному стані.
Я кладу слухавку. Бережіть себе.
-Скажете, якщо будете вільні, гаразд? -Гаразд, люба. Бувай.
Бадді.
По-перше, дозволь сказати, що в мене є друзі,
особливо ти.
Ми не дозволимо нікому підкидати ідеї в нашу підсвідомість. Чуєш?
А тепер увімкнемо музику.
Колонки підключено.
І ми танцюємо, зайчику Бадді. Іди сюди.
Ну, давай!
Труси хвостом!
Ось, Еркане. Візьми.
-Машина тут, Алі. -Гаразд.
Слухай, Еркане.
Можеш провітрювати тут час від часу?
-Звісно, не хвилюйся. -Дякую.
-Скільки років цьому підлітку? -Це не підліток, а молода жінка.
-Пані Лейла. Адвокат. Лейла Тайлан. -Це ж треба.
Я познайомився з її нареченим. Він порядний бізнесмен.
Добре. Бажаю йому терпіння.
-Чому? У неї гарний голос. -Так, але музика надто гучна.
ДЖЕМ: ТИ ВДОМА? МОЖНА ЗАЙТИ?
ЛЕЙЛА: АВЖЕЖ…
Ти вже був біля дверей?
Ласкаво просимо.
-Дякую, пане Еркан. -Заходьте.
-Гарного дня. -Дякую.
Я збиралася тобі подзвонити, але вирішила почекати до обіду.
Раптом ти з Дефне.
Так, я був з нею.
Заходь.
Як вона?
Не дуже. Ніяк не може заспокоїтись.
Бідолашна.
Вона дуже засмучена.
Я її розумію. Уявляю, як це.
-Може, кави? Сідай. -Я не можу залишитися.
-Чому? -Маю забрати Дефне в Лондон.
Хай побуде з моєю мамою деякий час.
Шейяз казав, що вони збиралися туди.
Фейяз не полетить.
-Чому? -Дефне хотіла полетіти сама.
Не кидай мене.
Ніколи. Я ніколи не покину тебе, моя люба.
Вона хотіла полетіти з тобою.
Ясно.
Але я не хотів летіти, не поцілувавши тебе.
Я подзвоню.
Гаразд.
-Щасливої дороги. -Дякую.
-Ого, шефе. Коли буде готово? -Через п'ятнадцять хвилин.
Добре.
Ти як?
Як праліне, забуте в холодильнику.
Може, вийдемо на вулицю, подихаємо свіжим повітрям,
і тобі стане легше, так?
Що скажеш?
-Ходімо. -Гаразд.
Вона не розмовляла зі мною після лікарні.
Я чув її голос, лише коли з нею був Джем.
У неї був шок. Це нормально. Дай їй трохи часу.
Гадаю, між нами все.
Не кажи дурниць.
Я знаю, Лейло. Це помітно. Розрив одразу відчутний.
Почекай трохи. Рана свіжа.
Ні, ми вже давно не могли знайти спільну мову,
і вона використала це як привід, щоб мене кинути.
Ти здурів. Чому ти так думаєш?
Ви всі такі? Я не розумію.
Завжди: «Я, я, я». Ніби весь світ обертається навколо вас.
Вона втратила дитину.
Нашу дитину.
Твоя правда. Вибач.
Твоя правда, але ця ситуація нагадує їй минулу травму.
Ми не знаємо, через що вона пройшла, наскільки їй важко.
Кажеш, вона переживе це з Джемом і повернеться?
Ні. Я кажу, що все буде добре.
Я навіть кажу, що ви почнете пробувати знову за кілька тижнів.
Що ще я можу сказати?
Дай їй трохи часу. Не зневірюйся і не здавайся.
Ти їй потрібен у цей час.
Їй ніхто не потрібен, крім Джема.
Закладаймося?
-Так. Добре. Гаразд. -Ось так.
-От побачимо. -Побачимо.
-За певний проміжок часу? -Так.
-Побачимо. -Неймовірно.
-Круасан смачний, тому я пробачаю. -Радий, що тобі сподобалося.
Ми приземляємося через 20 хвилин, пане.
Добре.
Як ти?
Буде краще.
Обіцяю.
Мабуть, пані Оя чекає з нетерпінням.
Цікаво, що вона тобі приготувала.
Мамо, ми скоро приземлимося. Будемо в тебе через годину.
Гаразд. До зустрічі. Бувай.
ДЯДЕЧКО: ОМЕР ЗАВТРА ПРОСИТЬ ПРИВЕЗТИ БАДДІ.
ДЯДЕЧКО: ТО Я ВІДВЕЗУ ЙОГО ТУДИ?
ЛЕЙЛА: ДОБРЕ. АЛЕ Я САМА ВІДВЕЗУ.
ДЯДЕЧКО: ТОЧНО?
ЛЕЙЛА: АВЖЕЖ.
НЕ ТРЕБА ЇХАТИ АЖ ДО БУДИНОЧКУ БІЛЯ ОЗЕРА ЛИШЕ ЗАРАДИ ЦЬОГО.
Гаразд.
-Це номер дев'ять? -Так.
Нумо. Ходімо.
Спокійно. Чекай на мене. Чекай.
Це ненадовго, ясно? Залишишся на кілька днів і повернешся.
Спокійно, хлопчику.
Усі тепер люблять Омера.
Гаразд. Спокійно.
-Так. Добре. -Балім.
-Можеш принести мою картку? -Іди. Іди. Біжи.
Уже йду.
Хлопчику мій любий.
Привіт.
-Привіт. -Привіт.
Мій маленький.
Ось, любий.
-До речі, мені дуже шкода. -Дякую.
-Візьмеш? -Я візьму, любий.
Ти хотів Бадді.
Як справи, Балім?
Усе гаразд. Я тут зі своєю аптечкою, як завжди.
Чудово.
Я візьму твою картку. До зустрічі.
Я заберу його через кілька днів.
Можна він житиме в мене в будні, а в тебе на вихідні?
Лише на наступні 30 днів.
Можливо. Побачимо.
-Гарного дня. -Дякую.
Я нічого не відчувала.
Нуль, нуль, нуль, нуль почуттів.
Не дивно, що Балім там.
Стерв'ятниця. Вона знову шукає постраждалих у бурі.
Нехай споживають одне одного як хочуть.
Коли я пішла зі свого весілля,
я все залишила позаду.
Я розпрощалася з усіма негативними емоціями.
Серйозно. Більше не болить.
Присягаюся.
Я хотіла, щоб ти дізнався першим.
Послухай мене.
Можемо позбутися цієї великої недомовки, яка між нами з весілля?
Мені начхати на відео й на все інше.
Я й досі соромлюся своєї дурості.
Саме це я й кажу.
Омер, Балім, повідомлення, відео…
Мене це не хвилює.
Ніхто з них не цінніший за нашу дружбу.
У мене немає слів, щоб описати її.
Ось як сильно я тебе люблю.
А я люблю тебе більше, ніж «Бешикташ».
Не може бути!
Яке полегшення.
-Давай. За нашу дружбу. -Гаразд.
Вузли розплутуються під час розмови.
Але важко розповісти всю історію тому, кого ти взагалі не знаєш.
ДЖЕМ: ТИ СПИШ?
Іноді приємно навіть просто побути з друзями.
Ти цінуєш навіть тишу поруч з тими, з ким ви росли разом.
Ти в зоні без брехні, з людьми, з якими легко дихати.
І в тебе перехоплює подих, навіть якщо одного з них немає.
Тебе оточує чиста довіра.
Я розумію, що для тебе означає Дефне.
Звісно, я нічого не знаю.
Але здогадуюсь, що так і є.
Бо ти мені нічого не розповідаєш.
Що?
Що смішного?
Я сумую за тобою.
І Джем Муратхан змінює тему.
Які плани на завтра?
І намагається фліртувати.
Я заїду за тобою завтра о восьмій?
Що?
Будь готова о восьмій. Будь ласка.
А ти будеш тут?
Дуже важко бути далеко від тебе, Лейло.
ДЖЕМ: О 8 ГОД…
Браво! Поздоровляємо!
-У тебе день народження! -Іди сюди.
-О, Лейло! Де ти була? -Іди сюди, люба!
Я зовсім забула.
Ми всі забули. Ця відьма Фунда згадала.
-Так. -Вибач. З днем народження.
-Дякую. -Розрізай торт.
-Розрізай. -Гаразд. Я розріжу, а ви нарізайте.
-Браво! -Браво!
Люба, як слухання?
Добре. Перенесено на 5 лютого. Це остаточно.
-Гаразд. -Де Беліз?
Беліз зайнята. Вона не прийде.
Мабуть, готується до вечора з чоловіком.
Беліз чекає нас усіх сьогодні.
-У нас є плани на вечір? -Це сюрприз. Я нічого не знаю.
У тебе інші плани?
-У неї плани! Лейло! -Але…
Щоб розділити кожну радість
Кожну біду
-Вона якась зла. -Годі.
-За Сарпа. До дна! -До дна!
Він весь у тумані.
Його не побачиш, якщо не придивишся.
Але коли наближаєшся, він як магніт.
Я знаю, що він скеля, але ця скеля ніби закликає мене стрибнути.
Але це він з тих, хто стрибає.
Не знаю, Есро.
Мені трохи страшно.
Але коли він каже: «Довірся мені», — я хочу довіритись.
Це називається Mysterium Tremendum.
-Тобто? -Що-що?
Таємниця, що викликає трепет.
Змушує тремтіти. «Боже, що це за таємниця?»
Але водночас ти відчайдушно хочеш знати.
Одна частина тебе хоче втекти, інша каже: «Ані руш».
Саме так.
-Ось що це означає. -Так.
-Пані. -Ого! Доброго здоров'я.
-Доброго здоров'я. -Посуньтеся.
-Дивіться на мого чоловіка. -Я розплакався.
-Сонечко. -Так?
Мене пошкрябали на гарячому мармурі.
А ти не хотів їхати. Бачиш, як добре?
Замовкни. Я не можу опанувати себе. Зараз заплачу.
Завдяки мені. Непогано, так?
Лейло, дякую за цей подарунок.
Не дякуй мені. Подякуймо Туану.
-Крихітко! -Здоров'я вашим душам.
-Дякую, Туане. -Хвилинку.
-Я хочу подякувати Фунді. -За що?
-Що нарешті знайшла потрібного чоловіка. -Так!
-Фунда! -Як грубо з твого боку.
-З днем народження, бро. -Дякую.
Беліз усе пропустила.
Можете прийти знову.
Так. Ви знаєте мою адресу. Мурат@гарячий_мармур.
Шейяз@кам'яна_раковина.
Шеф-кухарю Раковино, наступного разу принеси їжу.
-О! Я йду звідси! -Біжи. Не запізнюйся.
-До зустрічі. Люблю вас. -Передавай привіт.
-Гаразд. -Може, хтось і мені передасть.
Заїдемо після вечері. Бережіть себе, бувайте.
Добре, чекаємо.
«Я маю літак і прилетів сюди». Так.
-Прошу. -Дякую.
Як Дефне?
Їй потрібен час.
Але чому вона не дзвонить Шейязу?
Коли ти перестанеш називати його Шейязом?
Ми його так називаємо у колі друзів.
Це нагадує мені про минуле.
Не будемо про це, якщо не хочеш.
Гаразд.
-Ти повернешся в Лондон? -Завтра.
Який вітер. Треба було одягтися тепліше.
Не страшно, треба лише пройти від машини до будівлі.
-Народе, розділімося? -Що? Ні.
Ванна співчуття дуже приємна, але мені треба в ресторан.
Ні. Підеш, коли побачиш сюрприз Беліз.
-Цікаво, кого вона запросила. -Моя теща займе почесне місце.
-Ніколи не роби так, як вони. -Ніколи, люба.
-Ти мало не врізався. -Ледь не подряпав носа.
Ходімо.
Ну що, дзвони.
-Моя дружина жартує з мене. -Давай.
Я відчиню.
Добре, так.
Беліз?
Сюрприз!
Мабуть, дружина мене покинула.
Будь ласка, можеш вимкнути телефон?
Будь ласка.
Куди ми їдемо?
Скоро дізнаєшся.
Гаразд.
Не може бути.
Що це таке?
Скажімо, побачення наосліп.
Ти мені не довіряєш?
Вибач, але я більше не зав'язуватиму очі.
Це зіпсує мій макіяж.
Гаразд.
Я скажу, як почуваюся в цих стосунках.
Ти готова?
Гаразд. Я готова.
Заплющ очі.
Ходімо.
Обережно, сходинка.
-Гаразд. -Ти в порядку?
Там ще одна. Ага.
Відкрий очі.
Що це таке?
Я казав.
Тепер ми на рівних.
Проведу тебе до столика.
Я чула про це місце, але ніколи тут не бувала.
-Так. -Сюди.
Гаразд.
Ваші закуски вже на столі. Скоро подамо вечерю.
-Дуже дякую. -Дякую.
Я так напружилася, що в мене все затерпло.
Думала, чи тобі загрожує небезпека?
По-твоєму, я небезпечна?
Ти можеш завдати мені болю більше, ніж будь-хто.
Я говорила з твоїми жертвами. Мені про тебе розповіли. Сам подумай.
Коли ми вперше кохалися,
ти вимовила ім'я Омера.
Бачиш?
Я в такій самій пітьмі, як і ти, Лейло.
Ну…
Але ти мене цікавиш.
Я хочу тебе вивчити.
Я справді не знаю, що сказати.
Не треба нічого казати. Нічого не кажи. Просто…
Спробуй зрозуміти, що я відчуваю.
Я хочу прожити
все життя з тобою, Лейло.
-Усе гаразд? -Вибач.
ОМЕР
-Ти не вимкнула телефон? -Так, але…
Що я роблю?
Вибач, я його вимкнула.
-Я тут, я повернулася. -З поверненням.
Тепер я вся твоя.
Я тут задихаюся.
-Це заборонено. Не вмикай. -Я не витримаю.
Неймовірно.
-Пані Ніл? -Ніл?
-Дякую. -Щасти тобі.
СУД
Дуже дякую.
Ой-ой!
Лейло. Твоя сумка в мене.
Дуже дякую.
Переклад субтитрів: Галина Козловська