Fokusera bara på din andning.
Andas in, andas ut. Oroa dig inte, vi hinner dit i tid.
Bra. Så ja.
Kan vi köra snabbare? Jag får inte missa förhandlingen.
-Idag är en väldigt viktig dag. Snälla. -Jag vet, Leyla. Lugna dig.
Försök bara lugna dig.
THANK YOU, NEXT
Kom. Så ja.
Då så.
VARNING!
Kom.
Lugn.
Bara lugn.
Du är här över helgen. Jag hämtar dig på måndag.
Målvakten är taggad. Här kommer Messi. Kom igen nu, Messi.
Messi skjuter, och den går in! Mål!
-Sarp? Vad gör du här? -Håller Doruk sysselsatt.
Messi skjuter igen.
Och nu skjuter han en gång till.
Messi avancerar med bollen.
En gång till.
Ömer?
Leyla.
Jag såg dig först.
-Nu får du vara målvakt. -Vad tusan menar du?
För Guds skull…
Ömer?
Jag är här med Buddy.
Ömer?
Pst, Buddy. Kom.
Är det ett skämt?
Buddy!
Kom, min vän.
Kom hit. Kom.
Kom in, Leyla.
Du borde skämmas.
Vad har jag gjort?
Att dela varje glädjeämne
Varje problem, varje sorg
Att gå genom livet fram
Tillsammans, hand i hand
Må aldrig de ögonen tåras
De som ler så varmt
Även om vi går skilda vägar
Du och jag, min vän
Leyla.
De är bara dina kollegor.
God morgon, Buddy.
LEYLA: GOD MOROGON, GÄNGET. HAR NI ÄTIT FRUKOST ÄN?
Vill du gå?
Vill du?
Nej, kom hit. Nu går vi.
BELIZ: JAG SKA TILL MINA FÖRÄLDRAR OCH SARP SKA JOBBA.
Här, hämta den.
FUNDA
Sarp backade ur direkt igen.
Och vi ska äta frukost ute.
-Du vet min barndomsvän Ebru? -Ja.
Hennes man och Tuan har planerat för en picknick i skogen.
Puss på dig, Leyla.
Puss på dig också.
Vill du göra oss sällskap?
Nej, jag borde inte följa med.
Men vi kanske ses imorgon?
-Visst. Ta hand om dig. -Okej.
Vi ska till Ömer.
Varför går ni till Ömer varje dag?
-Han är uttråkad. Vi spelar Rummikub. -Men herregud!
Han begick inte bara ett brott,
hans excellens måste roas också.
Att dela varje glädjeämne
Varje problem, varje sorg
-Sluta. Du kommer att få stryk. -Låt mig fråga en sak.
Började vi verkligen att dansa till den här låten i din dröm?
Jag ångrar att jag berättade för er.
Skulle vi sparka på honom när han ligger ner?
Jag önskar att ni hade sparkat på honom! Så att han kom till sans.
-Åh, kära Leyla! -Sch. Hon har rätt.
Jag svär, det här gör mig så förbannad. En enda dag.
Han har inte blivit straffad en enda dag.
Företagets policy är tre dagar sorgledighet.
-Du har varit borta i tre veckor. -Det jag går igenom är extremt.
Jag ber om bara en månad. En månad.
Ingen annan gör så här när de gör slut med sina fästmör.
Så kan man inte säga.
Ni känner nog ingen som upplevt samma chock. Detta hände vid altaret.
Men se till att samla dig.
Upp och gör ditt jobb. Du är lejonstark.
Ni har rätt… Jag försöker verkligen.
Gå åtminstone till Istanbul-kontoret.
Ta hand om affärerna där.
Jag kan jobba på distans i en månad.
Läkarens ordination var en månad utan triggers.
Jag är verkligen i dåligt skick mentalt.
Jag lägger på nu. Ta hand om dig.
-Säg till om du är ledig senare. -Okej, raring. Hej då.
Buddy, min vän.
Jag har visst nära och kära vänner. Inte minst du.
Ingen ska plantera idéer i vårt undermedvetna. Hör du det?
Nu sätter vi på lite musik.
Högtalarna är anslutna.
Och så dansar vi, Buddy, min vän. Kom hit.
Kom igen!
Skaka svansen!
Där är du, Erkan. Ta den här.
-Din bil är här, Ali. -Okej.
Du, Erkan.
Kan du vädra ut stället då och då?
-Visst. Inga problem. -Tack.
-Hur gammal är tonåringen? -Det är en ung kvinna.
-En advokat. Leyla Taylan. -Det menar du inte.
Jag träffade hennes fästman. Han är en duktig affärsman.
Bra. Jag önskar honom tålamod.
-Hon har fin röst. -Det har hon, men musiken är för hög.
CEM: ÄR DU HEMMA? FÅR JAG KOMMA FÖRBI?
LEYLA: VISST…
Stod du redan vid dörren?
-God morgon. Välkommen. -Hej. Tack, herr Erkan.
-Ha en bra dag. -Tack.
Jag tänkte ringa dig, men vid lunch.
-I fall du var med Defne. -Ja, jag var med henne.
Kom in.
Hur mår hon?
Inte bra. Hon kan inte ta sig samman.
Stackars kvinna.
Hon är upprörd.
Jag förstår. Jag kan föreställa mig.
-Kaffe? Vill du sätta dig? -Jag kan inte stanna.
-Varför? -Jag måste ta Defne till London.
Det är bäst att hon bor hos min mamma ett tag.
-Şeyyaz har berättat att de skulle åka. -Feyyaz följer inte med.
-Varför inte? -Defne vill åka ensam.
Lämna mig inte.
Aldrig. Jag lämnar dig aldrig, min kära.
Hon ville resa med dig.
Jag förstår.
Men jag ville inte resa utan att ge dig en kyss.
Jag ringer dig.
Okej.
-Ha en trevlig resa, då. -Tack.
-Wow, kocken. Hur många minuter? -Femton.
Bra.
Och hur mår du?
Jag känner mig som en pralin som nån glömt i kylen.
Om vi går ut och du får lite frisk luft
kanske du kan skaka av dig det och må bättre. Vad säger du?
-Kom igen. -Visst.
Hon pratade aldrig med mig efter sjukhusvistelsen.
Jag hörde hennes röst bara när Cem var med.
Hon har fått en stor chock. Ge henne lite tid.
Det är nog slut.
Var inte dum.
Jag vet det, Leyla. Man känner när nåt bryter sig loss.
Vänta lite. Allt är så färskt.
Nej, vi har varit i otakt ett tag.
Hon använde det här som en ursäkt att dumpa mig.
Du är galen. Varför skulle det vara så?
Är alla män så här?
"Jag, jag, jag." Ni får allt att handla om er själva.
Hon förlorade sitt barn.
Vårt barn.
Du har rätt. Förlåt.
Du har rätt, men den här situationen påminner henne om hennes förra trauma.
Vi vet inte vad hon har gått igenom, hur svårt det måste vara.
Du menar att hon kommer tillbaka till mig sen?
Nej. Jag säger inte att allt blir bra.
Jag säger att ni försöker igen om några veckor.
Vad annat kan jag säga? Ge det lite tid och ge inte upp.
Hon behöver dig verkligen nu.
Hon behöver ingen annan än Cem.
Vill du slå vad?
-Visst, vi slår vad. -Här.
-Jag är med. Vi får se. -Ja.
-Har du nån tidsram? -Ja.
-Vi får se. -Otroligt.
-Croissanten var god. Jag förlåter dig. -Kul att höra.
Vi landar om 20 minuter.
Bra.
Hur mår du?
Det kommer bli bättre.
Jag lovar.
Mamma väntar nog otåligt på dig.
Undrar vad hon har lagat.
Mamma, vi landar snart. Vi är hos dig om en timme.
Okej. Vi ses. Hej då.
MORBROR: ÖMER VILL HA BUDDY IMORGON.
MORBROR: SKA JAG TA MED HONOM DIT?
LEYLA: OKEJ. MEN JAG LÄMNAR HONOM.
MORBROR: ÄR DU SÄKER?
LEYLA: SJÄLVKLART.
DU SKA INTE BEHÖVA KÖRA HELA VÄGEN FRÅN SJÖHUSET FÖR DETTA.
Då så.
-Är det här nummer nio? -Ja, det är det.
Kom.
Lugn. Vänta på mig. Vänta.
Stanna inte för länge bara. Stanna några dagar och kom tillbaka.
Ta det lugnt.
Alla har blivit Ömer-fans nuförtiden.
Så ja. Lugn.
-Så ja. -Balım.
-Kan du hämta mitt kort? -Kom igen. Spring.
Strax tillbaka.
Min pojke. Hej, gubben.
Hej.
-Hej. -Hej.
Min lilla gubbe.
Här, hjärtat.
-Det var tråkigt det som hände. -Tack.
-Kan du…? -Jag tar dem, hjärtat.
Du ville ha Buddy.
Hur har du haft det?
Jag mår bra. Jag är här med första hjälpen-lådan, som vanligt.
Bra.
Låt mig ta ditt kort. Vi ses.
-Vi ses om några dagar. -Får jag ha honom på vardagar?
Så har du honom på helgerna? Bara i en månad.
Kanske. Jag får se.
-Ha en bra dag. -Tack.
Jag kände ingenting.
Jag menar, noll känslor.
Att se Balım där var väntat.
Den asätaren. Hon letade bland stormens spillror igen.
Vad mig anbelangar kan de göra vad de vill.
När jag lämnade mitt eget bröllop,
lämnade jag allt bakom mig.
Jag sa farväl till alla mina negativa känslor.
Jag menar det. Det gör inte ont längre.
Jag svär.
Jag ville berätta för dig först.
Hör här. Kan vi tala om elefanten i rummet som varit mellan oss sen bröllopet?
Jag bryr mig inte om videon.
Jag är fortfarande generad över min dumhet.
Det är ju det jag säger.
Ömer, Balım, meddelandet, videon…
Inget av det spelar nån roll för mig.
Inget av det betyder mer än vår vänskap.
Jag har inte ord för att beskriva det.
Så mycket älskar jag dig.
-Och jag älskar dig mer än Beşiktaş. -Du skämtar!
Jag är så lättad.
-Kom igen. För vår vänskap. -Okej.
Knutarna löses upp när vi pratar, ja.
Men det är svårt att berätta sin historia för nån man inte känner.
CEM: SOVER DU?
Det känns bra att bara vara med sina vänner ibland.
Till och med tystnaden är värdefull när man är med barndomskamrater.
Man är i en lögnfri zon med människor som man kan andas med.
Och man blir andfådd om ens nån av dem är borta.
Man är omgiven av ren tillit.
Jag förstår vad Defne betyder för dig.
Självklart vet jag inte säkert, men jag antar att det är så det är.
Eftersom du inte berättar nåt.
Vad?
Vad skrattar du åt?
Jag saknar dig.
Och Cem Murathan byter ämne.
Vad gör du imorgon kväll?
Och han försöker flirta sig ur det.
Jag hämtar dig klockan åtta imorgon kväll.
Vad?
Var redo klockan åtta. Snälla.
Kommer du att vara här?
Det är svårt att vara borta från dig.
CEM: KLOCKAN ÅTTA…
Bravo! Grattis!
-Det är din födelsedag! -Kom hit.
-Var var du, Leyla? -Kom, raring.
Jag glömde helt.
Vi glömde alla. Den här häxan, Funda mindes.
-Ja. -Förlåt. Grattis på födelsedagen.
-Tack. -Skär upp tårtan.
-Skär upp. -Jag skär en bit så skär ni resten.
-Bravo! -Bravo!
Hur var förhandlingen, hjärtat mitt?
Bra. Det är uppskjutet till 5 februari.
-Bra. -Var är Beliz?
Beliz är upptagen. Hon uteblir.
Hon gör sig nog redo för en kväll med sin man.
Hon har bjudit hem er alla ikväll.
-Har vi planer för kvällen? -Jag vet ingenting.
Har du andra planer? Hon har redan planer! Leyla!
Men…
Att dela varje glädjeämne, varje problem
-Hon ser väldigt sur ut. -Kom igen.
-Skål för Sarp, kom igen! -Kom igen!
Han är otydlig.
Man måste titta noga för att se honom.
Ju närmare man kommer, desto starkare blir dragningskraften.
Han är som en klippa som lockar mig att hoppa.
Han är typen som hoppar.
Jag vet inte, Esra.
Jag är lite rädd.
Men när han säger, "ge dig åt mig", känner jag tillit.
Det kallas mysterium tremendum.
-Vad är det? -Ja, vad?
Det är ett mysterium som får dig att darra inombords.
Det är skrämmande. "Gud, vad är det här?"
Men samtidigt vill man desperat veta.
Man vill gå men samtidigt stanna.
-Så är det. -Det är vad det betyder.
-Mina damer. -Oj! God hälsa till er.
-God hälsa. -Gör plats.
-Titta på min kära man. -Jag kom ut och grät.
-Raring? -Ja?
De skrapade mina händer mot den heta marmorstenen.
Och du gnällde över att komma. Ser du hur fint det var?
Jag är så känslosam nu. Jag kommer att gråta.
Ni fick en skön stund tack vare mig. Tack för födelsedagspresenten, Leyla.
Tacka inte mig. Låt oss tacka Tuan.
-Älskling! -Hälsa för era själar.
-Vänta lite. Jag vill tacka Funda. -För vad?
-För att hon äntligen hittat rätt man. -Absolut.
-Funda! -Så oförskämt av dig.
-Grattis på födelsedagen. -Tack.
Beliz missade det här.
Ni kan komma igen.
Absolut. Min mejladress är nu ändrad till murat@het.marmorsten.
Şeyyaz@bad.kar.
Kanske lite mat nästa gång, kock Bad Kar?
-Jag måste sticka. -Spring. Bli inte sen.
-Vi hörs. Älskar er alla. -Hälsa.
Nån kanske hälsar till mig också.
-Vi kommer förbi efter middagen. Hej då. -Vi väntar.
"Jag har ett jetplan, så jag flög hit."
-Varsågod. -Tack.
Hur mår Defne?
Hon behöver lite tid.
Varför ringer hon inte Şeyyaz?
När slutar du kalla honom Şeyyaz?
Men det är vad vi kallar honom i vår vänkrets.
Det drar upp gamla minnen.
Jag återbesöker helst inte dem.
Som du vill.
-Ska du tillbaka till London? -Imorgon.
Det blåser verkligen. Jag borde ha tagit en scarf eller nåt.
Det är bara en kort bit från bilen till huset. Överdriv inte.
-Ska vi säga hej då här? -Vad? Nej.
Badet var skönt men nu väntar restaurangen.
Du kan gå efter Beliz överraskning.
-Jag undrar vilka hon bjudit. -Självklart min svärmor.
-Bli inte som dem, älskling. -Aldrig, älskling.
-Du krockade nästan. -Jag stötte nästan i näsan.
Kom igen.
Ring på klockan.
-Min fru spelar mig ett spratt. -Kom igen.
Jag öppnar.
Då så.
Beliz?
Överraskning. Min fru har tydligen lämnat mig.
Kan du vara snäll att stänga av mobilen?
Snälla.
Vart ska vi?
Det får du snart veta.
Som du vill.
Inte en chans.
Vad är det?
Vi kallar det en blinddejt.
Litar du inte på mig?
Jag är ledsen, men jag tänker inte blunda mer.
Det förstör min makeup.
Okej.
Jag ska berätta hur jag känner för dig.
Är du redo?
Jag är redo.
Blunda.
Då så.
Akta steget.
-Det var ett till. -Ja.
Öppna ögonen nu.
Vad har du på gång?
Jag sa ju det.
Nu är våra villkor lika.
Låt mig följa er till ert bord.
Jag har hört talas om det här stället, men jag har aldrig varit här.
-Ja. -Varsågod.
Okej.
Aptitretarna står på bordet. Middagen serveras snart.
-Tack så mycket. -Tack.
Jag blev helt stel, så spänd var jag.
Undrade du om du var i fara?
Tror du att jag är farlig?
Du kan skada mig mer än nån annan.
Jag har talat med dina offer. De har berättat allt om dig. Tänk på det.
Första gången vi älskade… ropade du Ömers namn.
Ser du?
Jag är i samma mörker som du, Leyla.
Ja…
Men jag är nyfiken på dig.
Jag vill utforska dig.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Du behöver inte säga nåt. Säg inget. Bara…
Försök bara förstå hur jag känner.
Jag vill spendera
en livstid med dig, Leyla.
-Är du okej? -Förlåt.
-Stängde du inte av den? -Jo, men…
Vad gör jag?
Förlåt, jag hade stängt av den.
-Jag är tillbaka. -Välkommen tillbaka.
Nu är jag helt din.
Jag kvävs här.
-Man får inte tända. -Jag klarar det inte.
Makalöst.
-Fröken Nil? -Nil?
-Tack. -Lycka till.
DOMSTOL
Tack så mycket.
Va!
Leyla. Jag har din väska.
Tack så mycket.
Undertexter: Ingela Jernberg