Nézz rám! Koncentrálj a légzésedre!
Igen. Szívd be, majd fújd ki! Ne aggódj, időben oda fogunk érni.
Remek. Ez az! Igen.
Nem mehetnénk gyorsabban? Tárgyalásom lesz.
Nagyon fontos nap a mai. Kérlek!
Oké. Tudom, Leyla. Nyugalom!
Te csak nyugodj meg! Semmi baj.
KÖSZI, JÖHET A KÖVETKEZŐ
#BARÁTZÓNA
Gyere! Lassan!
Oké.
VIGYÁZAT
Gyere!
Lassan!
Nyugi!
Itt leszel a hétvégén. Hétfőn jövök érted, oké?
A kapus izgatott. És jön Messi.
Gyere, Messi! Gyere! Itt is van.
Messi lő, és bent van! Gól!
Sarp? Mit keresel te itt?
Lefoglalom Dorukot.
Messi ismét rálő.
És most még egyszer.
Messi. Messi előrehozza a labdát.
Még egyszer.
Ömer?
Leyla!
Én láttalak meg először.
- Most te leszel a kapus. - Miről beszélsz?
Az Isten szerelmére…
Ömer?
Elhoztam Buddyt.
Ömer?
Pszt, Buddy! Gyere ide!
- Ez valami vicc? - Gyere!
Buddy!
Gyere ide! Gyere, haver!
Gyere csak! Gyere!
Leyla, gyere beljebb!
Szégyelld magad!
Mit tettem?
Együtt átélni minden örömöt
Minden bajt, minden bánatot
És végigélni egy életet
Együtt, kéz a kézben
Egy könny se legyen a szemedben
Csak egy szívből jövő mosoly
Még ha el is válnak útjaink
Veled, barátom
Leyla!
Ők csak a munkatársaid.
Jó reggelt, Buddy!
LEYLA: JÓ REGGELT, SRÁCOK! REGGELIZTETEK MÁR?
Akarsz menni?
És te?
Nem, erre gyere! Sétáljunk!
BELIZ: JÓ REGGELT!
ÉN A SZÜLIEMHEZ MEGYEK, SARP MEG DOLGOZIK.
Hozd vissza!
BEJÖVŐ HÍVÁS: FUNDA
Sarp megint rögtön kihátrált.
Együtt reggeliztünk volna.
- Ismered Ebrut, a gyerekkori barátomat. - Igen.
A férje és Tuan szerveztek valamit. Piknikezni megyünk az erdőbe.
Puszillak, Leyla!
Én is téged!
Nem akarsz velünk jönni?
Nem, szerintem nem lenne jó ötlet.
De majd holnap találkozunk, jó?
- Oké. Vigyázz magadra! - Oké.
Ömerhez megyünk.
Minek jártok mindennap Ömerhez?
Tudod, unatkozik. Rummikubozunk.
Istenem!
Nem elég, hogy bűnt követett el,
őfelségét még szórakoztatni is kell.
Együtt átélni minden örömöt
Minden bajt, minden bánatot
- Hagyd abba! Elég! - Várj! Hadd kérdezzek valamit!
Leyla, tényleg erre táncoltunk az álmodban?
Már bánom, hogy elmondtam!
Mit kellett volna tennünk? Belerúgni még egyet?
Igen, bár azt tettétek volna!
Hogy észhez térjen végre.
- Jaj, Leyla! - Pszt! Oké. Igaza van.
Komolyan felhúz az egész. Csak egyetlen napig, ember!
Csak egy napig szenvedne, de nem!
A temetési szabadság is csak három nap a cégnél.
Te már három hete távol vagy.
De Ahmet úr, abnormális dolgokat élek át.
Csak egy hónapot kérek. Egy hónapot.
Mindenki szakít a barátnőjével. És ők ezt csinálják?
Ez azért nem így van.
Kétlem, hogy ismer olyat, aki ekkora sokkot élt át az oltárnál.
Szedd össze magad!
Állj fel, és végezd a munkádat! Erős vagy.
Igaza van.
Tényleg igyekszem.
Legalább az isztambuli irodába menj be! Dolgozz onnan!
Egy hónapig itthonról kell dolgoznom.
A doki azt mondta, hogy nem zaklathat fel semmi.
Tényleg szörnyű állapotban vagyok mentálisan.
Most leteszem. Jók legyetek!
- Szóljatok, ha később ráértek, oké? - Oké, drágám. Szia!
Buddy!
Először is, hadd mondjam el, hogy vannak jó fej barátaim, főleg te.
Nem fogjuk hagyni, hogy bárki ötleteket ültessen a fejünkbe.
Most pedig tegyünk be egy kis zenét!
Csatlakoztatom a hangszórót.
És már táncolhatunk is, Buddy! Gyere!
Gyerünk!
Csóváld a farkad!
Hát itt vagy, Erkan. Fogd ezt!
- Itt a kocsid, Ali. - Oké.
Figyelj, Erkan!
Kiszellőztetnéd néha a lakást?
- Persze, ne aggódj! - Köszönöm.
- Hány éves ez a tinédzser? - Nem tinédzser. Fiatal nő.
- Leyla. Ügyvéd. Leyla Taylan. - Tényleg?
A múltkor találkoztam a vőlegényével. Egy üzletember.
Oké. Sok türelmet kívánok neki!
- Miért? Szerintem jó hangja van. - Igen, de túl hangos a zene.
CEM: OTTHON VAGY? ÁTUGORHATOK?
LEYLA: PERSZE…
Már itt álltál az ajtó előtt?
Jó reggelt! Üdv!
- Köszönöm. - Jöjjön be!
- Szép napot! - Köszönöm.
Épp hívni akartalak, de gondoltam, délig várok.
Tudod, ha esetleg Defnével lennél.
Igen, vele voltam.
Gyere be!
Hogy van?
Nem túl jól. Nem tud erőt venni magán.
Szegény.
Nagyon feldúlt.
Megértem. El tudom képzelni.
- Kérsz egy kávét? Leülsz? - Nem maradhatok.
- Miért nem? - Londonba kell vinnem Defnét.
Jobb lenne, ha egy ideig az anyámnál maradna.
Şeyyaz említette, hogy odautaznak.
Feyyaz nem jön.
- Miért? - Defne egyedül akart menni.
Ne hagyj magamra!
Soha. Sosem hagylak el, drágám.
Veled akart menni.
Értem.
De csók nélkül nem akartam elutazni.
Majd hívlak.
Oké.
- Akkor jó utat! - Köszönöm.
- Azta, séf! Mikor készülnek el? - Tizenöt perc.
Helyes.
Hogy vagy?
Mint egy praliné, amit a hűtőben felejtettek.
Talán ha szívsz egy kis friss levegőt,
attól jobban fogod érezni magad, nem?
Mit szólsz?
- Gyere! - Oké.
Azóta nem beszélt velem, hogy kiengedték.
Akkor hallottam a hangját, mikor Cemmel volt.
Elég nagy sokk érte. Ez normális. Adj neki egy kis időt!
Szerintem vége.
Ne hülyéskedj!
Tudom, Leyla. Érzed az ilyesmit. Érzed, ha valami megtörik.
Ne add fel ilyen könnyen! Még friss a dolog.
Nem. Egy ideje már nem működött a dolog,
és ezt használta ürügynek, hogy lepattintson.
Te megőrültél. Miért lenne így?
Mind ilyenek vagytok? Nem értem.
Folyton csak: „én, én, én”. Minden csak rólatok szól.
Elveszítette a babáját.
A mi babánkat.
Igazad van. Sajnálom.
Igazad van, de ez a helyzet nyilvánvalóan a múltbeli traumájára emlékezteti.
Nem tudjuk, min ment keresztül, és milyen nehéz lehet.
Azt mondod, átvészeli ezt Cemmel, majd visszajön?
Nem. Azt, hogy minden rendben lesz.
És hogy pár hét múlva újra próbálkozni fogtok majd.
Mi mást mondhatnék?
Adj neki egy kis időt! Ne add fel rögtön!
Most nagy szüksége van rád.
Cemen kívül nincs szüksége másra.
Akarsz fogadni?
- Igen. Oké. - Jól van.
- Legyen! Meglátjuk. - Lássuk!
- Van valami időkeret? - Igen.
- Majd meglátjuk. - Hihetetlen.
- Jó volt a croissant, szóval megbocsátok. - Örülök.
Húsz perc múlva leszállunk, uram.
Rendben.
Hogy vagy?
Majd jobb lesz.
Megígérem.
Oya biztos türelmetlenül vár.
Kíváncsi vagyok, mivel készül.
Anya, hamarosan leszállunk. Egy óra múlva ott vagyunk.
Oké. Szia!
BÁCSIKÁM: ÖMER HOLNAP LÁTNI AKARJA BUDDYT.
ÁTVIGYEM HOZZÁ?
LEYLA: OKÉ. DE ÁTVISZEM ÉN.
BÁCSIKÁM: BIZTOS?
LEYLA: PERSZE.
NEM KELL EMIATT ANNYIT VEZETNED.
Jól van.
- Ez a kilences szám? - Igen, ez az.
Gyere! Kifelé!
Lassan! Várj meg! Várj!
Ne maradj sokáig, oké? Csak pár napig, aztán gyere vissza!
Nyugalom, pajti!
Nyugi! Hirtelen mindenki Ömer rajongója lett.
Oké. Nyugi!
- Oké. Jól van. - Balim!
- Idehoznád a kártyámat? - Gyerünk! Futás!
Rögtön jön.
Pajti! Szia, kicsikém!
Helló!
- Szia! - Helló!
Kicsikém!
Tessék, drágám!
- Amúgy sajnálom, ami történt. - Kösz.
- Átveszed? - Beviszem őket.
Látni akartad Buddyt.
Hogy vagy, Balim?
Jól. Szokás szerint én segítek a gyógyulásában.
Nagyszerű.
Beviszem a kártyádat. Szia!
Majd jövök érte.
Lehetne nálam hétköznaponként? Nálad meg hétvégén?
A következő 30 napban.
Talán. Meglátom.
- Szép napot! - Kösz.
Nem éreztem semmit.
Tényleg semmi, semmi, semmi érzés.
Nem lepett meg, hogy Balim ott volt.
A kis dögevő. Megint rászállt a kidobott csontokra.
Hadd éljenek úgy, ahogy csak akarnak!
Amikor elsétáltam az esküvőmről,
mindent hátrahagytam.
Búcsút mondtam a negatív érzéseimnek.
Komolyan mondom. Már nem fáj.
Esküszöm.
Neked akartam először elmondani.
Figyelj rám!
Megszabadulhatnánk a dologtól, ami az esküvő óta köztünk van?
Nem érdekel a videó, vagy bármi más.
Még szégyellem magam a hülyeségem miatt.
Ezért mondom.
Ömer, Balim, az üzenet, a videó…
Engem egyik sem érdekel.
Egyik sem értékesebb, mint a barátságunk.
Nem is tudom szavakkal leírni.
Ennyire szeretlek.
Én meg jobban szeretlek, mint a Beşiktaşt.
Na ne!
Úgy megkönnyebbültem!
- Gyerünk! A barátságunkra! - Oké.
A beszélgetéssel kioldozzuk a csomókat, igen.
De nehéz elmesélni a történetedet olyannak, akit nem ismersz.
CEM: ALSZOL?
Néha már az is jó érzés, ha csak a barátaid társaságában vagy.
Még a csend is értékes azokkal, akikkel együtt öregszetek.
Akikkel könnyen együtt tudsz lélegezni, azokkal hazugságmentes zónában vagytok.
És ha már az egyiküket elveszíted, alig kapsz levegőt.
Színtiszta bizalom vesz körül.
Tökéletesen megértem, mit jelent neked Defne.
Persze, nem tudok semmit.
De gondolom, így van.
Mivel nem mondasz semmit.
Mi az?
Mi olyan vicces?
Hiányzol.
És Cem Murathan témát vált.
Mit csinálsz holnap este?
És próbálja flörttel kikerülni a dolgot.
Holnap este nyolckor érted megyek, oké?
Tessék?
Nyolc órára készülj el! Kérlek!
Idejössz?
Szörnyen nehéz távol lenni tőled, Leyla.
CEM: NYOLCKOR…
Bravó! Gratulálok!
- Ma van a szülinapod! - Gyere ide!
- Leyla! Hol voltál? - Gyere, drágám!
Kiment a fejemből.
Mind elfelejtettük. Csak Funda emlékezett rá.
- Igen. - Sajnálom. Boldog szülinapot!
- Köszönöm. - Vágd fel a tortát!
- Vágd fel! - Oké. Elkezdem, de ti vágjátok a többit.
- Bravó! - Bravó!
Drágám, milyen volt a tárgyalás?
Február 5-re halasztották. Az lesz a végső.
- Jól van. - Hol van Beliz?
Ő most elfoglalt. Nem jön.
Biztos készülődik a közös estére a férjével.
Azt mondta, mindannyiunkat vár este.
- Tervünk van estére? - Meglepetés. Nem tudok semmit.
Más programod van?
- Van valami terve! Leyla! - De…
Együtt átélni minden örömöt
Minden bajt…
- Gonoszan néz. - Ne már!
- Igyunk Sarpra! - Gyerünk!
Elég homályos.
Csak akkor látod, ha közelről nézed.
De ha közelebb mész, akkor meg olyan, mint egy mágnes.
Egy szakadék, de mintha azt akarná, hogy leugorjak.
De ő egy ilyen típus.
Nem tudom, Esra.
Félek egy kicsit.
De amikor azt mondja: „Bízd rám magad”, én tényleg rábízom.
Ez egy „Mysterium Tremendum”.
- És ez most mi? - Micsoda?
Egy rejtélyes állapot, amitől belül remegni kezdesz.
Ijesztő érzés. Azt gondolod: „Istenem, ez meg mi?”
De közben meg meg akarod tudni.
Az egyik rész elmenne, a másik meg: „Ülj le!”
Ez az.
- Ezt jelenti. - Pontosan.
- Hölgyeim! - Hű! Egészségetekre!
- Egészségetekre! - Félre!
- Nézzétek a drága férjem! - Sírva jöttem ki.
- Édesem! - Igen?
Úgy kaparták le a kezem a forró márványkőről.
És te még nyafogtál, hogy nem akarsz jönni.
Fogd be! Kivagyok érzelmileg. Sírni fogok.
Mindezt miattam élhetted át. Nem rossz, mi?
Leyla, kösz a szülinapi ajándékot.
Ne nekem köszönjétek! Igazából Tuan érdeme.
- Bébi! - Egészségetekre!
- Köszönjük, Tuan. - Várjunk!
- Én Fundának köszönném meg. - Miért?
- Mert végre megtalálta az igazi férfit. - Igen!
- Funda! - De bunkó vagy!
- Boldog szülinapot! - Köszönöm.
Beliz lemaradt az egészről.
Jöhettek máskor is.
Mindenképp. Megvan az új címem: Murat@forró_márványkő.
Şeyyaz@mosdó_kagyló.
Séf, talán legközelebb jó lenne egy kis kaja is.
- Jaj! Mennem kell! - Menj! Ne késs el!
- Oké, majd beszélünk. - Üdvözöljük!
- Oké. - Talán engem is üdvözöl valaki.
Vacsi után beugrunk. Sziasztok!
Várni fogunk.
„Van egy repülőm, szóval iderepültem.”
- Kérlek! - Köszönöm.
Hogy van Defne?
Időre van szüksége.
Nem értem, miért nem hívja fel Şeyyazt.
Meddig hívod még Şeyyaznak?
De mi így hívjuk a baráti körben.
Emlékeztet egy időszakra.
Azt inkább hagyjuk, ha nem gond!
Oké.
- Visszamész Londonba? - Holnap.
Nagyon szeles az idő, drágám. Kellett volna még hoznom valamit.
Csak az épületig kell sétálnunk. Ne csináld már!
- Srácok, itt elköszönhetnénk? - Micsoda? Nem.
Jó volt a fürdőzés, de vissza kell mennem az étterembe.
Nem. Majd ha láttad Beliz meglepetését.
Kiket hívhatott meg?
Az anyósom ül a legjobb helyen.
- Drágám, ne kövesd a példájukat! - Soha, drágám.
- Majdnem nekimentél. - Az orrommal.
Gyerünk!
Rajta, csengess!
- A feleségem szórakozik velem. - Gyerünk!
Kinyitom.
Jól van.
Beliz?
Meglepetés!
Úgy tűnik, elhagyott.
Kikapcsolnád a mobilodat?
Kérlek!
Hová megyünk?
Nemsokára megtudod.
Oké.
Na ne!
Az meg mi?
Nevezzük vakrandinak!
Nem bízol bennem?
Sajnálom, de többé nem csukom be a szemem.
Tönkreteszi a sminkemet, meg minden.
Oké.
Megmutatom, hogy érzem magam veled.
Készen állsz?
Oké. Készen állok.
Csukd be a szemed!
Menjünk!
Vigyázz, lépcső!
- Oké. - Jól vagy?
Még egy. Aha.
Most már kinyithatod.
Mi folyik itt?
Mondtam.
Most már egyenlőek vagyunk.
Hadd kísérjem önöket az asztalukhoz!
Hallottam már erről a helyről, de még sosem jártam itt.
- Igen. - Tessék!
Oké.
Az előétel már az asztalon van. Hamarosan hozzuk a vacsorát.
- Köszönjük. - Köszönjük.
Annyira izgulok, hogy merev a testem.
Nem tudod, veszélyben vagy-e, ugye?
Te veszélyesnek tartasz engem?
Bárkinél jobban tudsz bántani.
Beszéltem az áldozataiddal. Mindent tudok.
Erre gondolj!
Amikor először szeretkeztünk,
Ömer nevét mondtad ki.
Látod?
Én is ugyanúgy a sötétségben vagyok.
Hát…
De érdekelsz.
Fel akarlak fedezni.
Nem is tudom, mit mondjak.
Nem kell mondanod semmit. Ne mondj semmit! Csak…
Csak próbáld megérteni, mit érzek!
Szeretném…
veled leélni az életem, Leyla.
- Jól vagy? - Bocs.
- Nem kapcsoltad ki? - De, csak…
Mit csinálok?
Sajnálom, pedig kikapcsoltam.
- Igen, itt vagyok. - Üdv újra itt!
Most már a tiéd vagyok.
Mindjárt megfulladok itt.
- Nem szabad. Ne kapcsold fel! - Nem bírom.
Hihetetlen.
- Nil kisasszony? - Nil?
- Köszönöm. - Sok sikert!
BÍRÓSÁG
Köszönöm szépen.
Jaj!
Leyla! Itt van nálam a táskád.
Köszönöm szépen.
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese