Se på mig. Træk vejret.
Ja. Træk vejret ind og pust ud. Bare rolig, vi skal nok nå det.
Godt. Sådan. Ja.
Kan vi køre lidt hurtigere? Jeg har et retsmøde.
Det er en meget vigtig dag.
Det ved jeg, Leyla. Rolig.
Rolig. Det er okay.
THANK YOU, NEXT
Kom her. Rolig.
Okay.
FARE
Kom.
Rolig.
Du skal være her i weekenden. Jeg henter dig på mandag.
Målmanden er klar. Her kommer Messi. Kom, Messi. Han er her.
Messi skyder, og den er i! Mål!
Sarp? Hvad laver du her?
Underholder Doruk.
Messi skyder igen.
Og nu skyder han en gang til.
Messi rykker frem med bolden.
En gang til.
Ömer?
Leyla.
Jeg så dig først.
-Nu er du målmand. -Hvad taler du om?
Åh gud…
Ömer?
Jeg har Buddy med.
Ömer?
Buddy. Kom.
-Er det en joke? -Kom.
Buddy!
Kom her, min ven.
Kom her. Kom.
Leyla, kom.
Skam dig.
Hvad har jeg gjort?
Og deler alle glæder
Alle problemer, al sorg
Og går et helt liv
Sammen, hånd i hånd
Lad der aldrig være en tåre i øjnene
Det smil er så varmt
Selv hvis vi skilles
Fra dig, min ven
Leyla.
De er bare dine kolleger.
Godmorgen, Buddy.
LEYLA: GODMORGEN. HAR I SPIST MORGENMAD?
Vil du med?
Vil du?
Nej, den vej. Kom.
BELIZ: GODMORGEN.
JEG SKAL BESØGE MINE FORÆLDRE. SARP SKAL ARBEJDE.
Hent den.
Sarp bakkede ud igen.
Og vi skal spise morgenmad.
Nå!
-Ja. Du kender Ebru, min barndomsven. -Ja.
Hendes mand og Tuan har inviteret os på picnic i skoven.
Kys til dig, Leyla.
Og kys til jer.
Vil du med, skat?
Nej, det bør jeg nok ikke.
Men vi ses i morgen, okay?
-Okay. Pas på dig selv. -Okay.
Vi tager hjem til Ömer.
Hvorfor er I hos Ömer hver dag?
Han keder sig. Vi spiller Rummikub.
Åh gud!
Han begik en forbrydelse,
og nu skal kongen underholdes.
Og deler alle glæder
Alle problemer, al sorg
-Hold op. Jeg slår dig. -Vent. Et spørgsmål.
Leyla, begyndte vi virkelig at danse til den sang i din drøm?
Jeg skulle aldrig have fortalt det!
Skal vi sparke ham, når han ligger ned?
Ja, I bør sparke ham!
Så han kommer til fornuft!
-Åh, Leyla! -Okay. Hun har ret.
Det gør mig sur. Virkelig. Bare én dag, mand!
Gud forbyde, at han lider én dag.
Ömer, selv sorgorlov er kun tre dage.
Du har været væk i tre uger.
Ahmet, det er en usædvanlig situation.
Jeg beder om en måned. En måned.
Alle slår op med deres kærester. Gør de altid sådan her?
Det kan du ikke sige.
Jeg tror ikke, at du kender nogen, som fik det samme chok ved alteret.
Tag dig sammen.
Gør dit arbejde. Du er en stærk mand.
Du har ret.
Jeg gør mit bedste.
Så tag hen på kontoret i Istanbul.
Du kan arbejde der.
Jeg kan arbejde hjemme i en måned.
Lægen sagde: "Lad intet stresse dig i en måned."
Jeg har det virkelig dårligt mentalt.
Jeg lægger på nu. Farvel.
-Sig til, hvis du har tid senere, okay? -Okay, skat. Farvel.
Buddy.
Jeg vil bare sige, at jeg har gode venner, især dig.
Ingen skal give os dårlige tanker.
Lad os sætte noget musik på.
Højttalerne er tilsluttet.
Så danser vi, Buddy. Kom her.
Kom så!
Ryst halen!
Hej, Erkan. Tag den.
-Din bil er her, Ali. -Okay.
Erkan.
Kan du lufte ud engang imellem?
-Ja. -Tak.
-Hvor gammel er den teenager? -Hun er en ung kvinde.
-En advokat. Leyla Taylan. -Det siger du ikke.
Jeg mødte hendes forlovede. Han er forretningsmand.
Godt. Bare han er tålmodig.
-Hvorfor? Hun har en fin stemme. -Ja, men musikken er for høj.
CEM: ER DU HJEMME? MÅ JEG KOMME FORBI?
LEYLA: JA…
Var du allerede ved døren?
Godmorgen.
-Tak, Erkan. -Kom ind.
-Hav en god dag. -Tak.
Jeg ville ringe ved tolv-tiden.
Hvis nu du var sammen med Defne.
Ja, det var jeg.
Kom ind.
-Hvordan har hun det? -Hun har det stadig dårligt.
Stakkels pige.
Hun er ked af det.
Det kan jeg forestille mig.
-Kaffe? Vil du sidde ned? -Jeg kan ikke blive.
-Hvorfor? -Jeg rejser med Defne til London.
Hun skal være hos sin mor et stykke tid.
Şeyyaz sagde, at de måske rejser.
Uden Feyyaz.
-Hvorfor? -Defne vil rejse alene.
Forlad mig ikke.
Aldrig. Jeg forlader dig aldrig, min skat.
Hun vil rejse med dig.
Okay.
Men jeg ville give dig et kys først.
Jeg ringer.
Okay.
-God tur, så. -Tak.
-Wow. Hvornår er de klar? -Om et kvarter.
Godt.
Hvordan går det?
Jeg føler mig som en praline glemt i køleskabet.
Hvis vi går ud og får lidt frisk luft,
får du det måske bedre.
Hvad siger du?
-Kom nu. -Okay.
Hun talte ikke med mig efter hospitalet.
Jeg hørte hende kun, når Cem var der.
-Hun fik et chok. Giv hende tid. -Jeg tror, det er slut.
Det er fjollet.
Man kan mærke det, når noget falder fra hinanden.
Vent lidt. Det er lige sket.
Nej, det er gået dårligt længe.
Det er hendes undskyldning for at droppe mig.
Du er skør. Hvorfor tror du det?
Er alle mænd sådan? Jeg forstår det ikke. "Mig, mig, mig." Alt handler om jer.
Hun mistede sit barn.
Vores barn.
Du har ret. Undskyld.
Du har ret, men det minder hende om hendes tidligere traumer.
Vi ved ikke, hvad hun har været igennem.
Så hun kommer igennem det med Cem og kommer tilbage?
Nej. Jeg siger, at det ordner sig.
I forsøger igen om nogle uger. Hvad skal jeg ellers sige?
Vær tålmodig. Giv ikke op.
Hun har brug for dig lige nu.
Hun har kun brug for Cem.
Vil du vædde?
-Ja. Fint. Okay. -Her.
-Vi får se. -Lad os se.
-Er der en tidsramme? -Ja.
-Vi får se. -Utroligt.
-Croissanten var god, så jeg tilgiver dig. -Godt.
Vi lander om 20 minutter.
Godt.
Hvordan går det?
Jeg kommer mig.
Det lover jeg.
Frøken Oya glæder sig nok.
Hun laver mad til dig.
Mor, vi lander snart. Vi er hos dig om en time.
Okay. Vi ses. Farvel.
ONKEL: ÖMER BEDER OM BUDDY I MORGEN.
SKAL JEG AFLEVERE HAM?
LEYLA: OKAY, MEN JEG AFLEVERER HAM.
ONKEL: ER DU SIKKER?
LEYLA: SELVFØLGELIG.
DU SKAL IKKE KØRE SÅ LANGT BARE FOR DET.
Okay.
-Er det nummer ni? -Ja, det er det.
Kom så. Kom.
Rolig. Vent på mig. Vent.
Bliv ikke for længe, okay? Bliv et par dage, og kom tilbage.
Rolig, skat.
Rolig, skat. Alle elsker Ömer nu.
Okay. Rolig.
-Okay. -Balım.
-Kan du hente mit kort? -Værsgo. Løb.
Jeg kommer.
Min dreng. Hej, skat.
Hej.
-Hej. -Hej.
Min skat.
Her, skat.
-Undskyld det, der skete. -Tak.
-Kan du? -Jeg tager dem, skat.
Du ville have Buddy.
Hvordan går det, Balım?
Fint. Jeg har førstehjælpskassen med som altid.
Godt.
Jeg tager dit kort. Vi ses.
Vi ses om to dage.
Må han være her på hverdage og hos dig i weekenden?
Bare den næste måned.
Måske.
-Hav en god dag. -Tak.
Jeg følte intet.
Jeg mener, nul, nul, nul følelser.
-Jeg var ikke overrasket over at se Balım. -Ådselæderen gik efter resterne.
Lad dem leve og forbruge, som de vil.
Da jeg gik fra mit eget bryllup,
efterlod jeg det hele.
Jeg sagde farvel til de negative følelser.
Jeg mener det. Det gør ikke ondt længere.
Jeg sværger.
Du er den første, der hører det.
Hør her.
Kan vi tale om det, du har tænkt på siden brylluppet?
Jeg er ligeglad med videoen.
Jeg er stadig flov over min dumhed.
Derfor siger jeg det.
Ömer, Balım, beskeden, videoen…
Det betyder ikke noget for mig.
Intet er vigtigere end vores venskab.
Ord kan ikke beskrive det.
Så højt elsker jeg dig.
Og jeg elsker dig højere end Beşiktaş.
Det er løgn!
Jeg er så lettet.
-Skål for vores venskab. -Okay.
Knuderne løser sig, mens vi taler, ja.
Det er svært at fortælle sin historie til en, man ikke kender.
CEM: SOVER DU?
Det kan hjælpe at være sammen med venner.
At være stille sammen med dem, som man har kendt længe.
Man er i en løgnefri zone med folk, som man kan slappe af med.
Og man mister pusten, hvis bare én af dem er væk.
Man er omgivet af ren tillid.
Jeg forstår, hvad Defne betyder for dig.
Jeg ved intet om det.
Men sådan er det vist.
Siden du ikke fortæller mig noget.
Hvad?
Hvorfor smiler du?
Jeg savner dig.
Og Cem Murathan skifter emne.
Hvad skal du i morgen aften?
Og han prøver at flirte sig ud af det.
Jeg henter dig klokken 20, okay?
Hvad?
Vær klar klokken 20. Så er du sød.
Kommer du herhen?
Det er svært at være væk fra dig, Leyla.
CEM: KLOKKEN OTTE…
Bravo! Tillykke!
-Det er din fødselsdag! -Kom her.
-Leyla! Hvor var du? -Kom, skat.
Jeg glemte det helt.
Vi glemte det alle. Heksen Funda huskede det.
-Ja. -Undskyld. Tillykke.
-Tak. -Skær din kage.
-Skær. -Okay. Jeg skærer, og I skærer resten.
-Bravo! -Bravo!
Skat, hvordan gik retsmødet?
Fint. Udsat til 5. februar. Det sidste.
-Okay. -Hvor er Beliz?
Beliz har ikke tid.
Hun gør sig nok klar til en aften med sin mand.
Hun har inviteret os til i aften.
-Har vi planer i aften? -Det er en overraskelse.
Skal du noget?
-Hun skal noget. Leyla! -Men…
Og deler alle glæder
Alle problemer…
-Hun ser ond ud. -Kom nu.
-For Sarp, kom så! -Kom så!
Han er tåget.
Man ser ham kun, hvis man ser godt efter.
Men hvis man kommer tæt på, er det som en magnet.
Han er en klippe, men den beder mig om at springe.
Men han er typen, der springer.
Jeg ved ikke, Esra.
Jeg er lidt bange.
Men jeg vil stole på, at han vil tage sig af mig.
Det kaldes: "Mysterium Tremendum."
-Hvad er det? -Hvad?
En tilstand af mystik, hvor man ryster indeni.
Det er skræmmende. "Det er et mysterium."
Man er desperat efter at løse det.
Man vil gå, men tænker også: "Sæt dig ned."
Præcis.
-Det betyder det. -Præcis.
-Mine damer. -Hej! I ser godt ud!
-Hej. -Gør plads.
-Se min skat, min mand. -Jeg kom grædende ud.
-Skat. -Ja?
De skrabede mine hænder med den varme marmorsten.
Og du ville ikke med. Var det ikke rart?
Jeg er helt ude af den. Jeg begynder at græde.
I fik også noget ud af det. Ikke dårligt, vel?
Leyla, tak for fødselsdagsgaven.
Tak ikke mig. Lad os alle takke Tuan.
-Skat! -For en sund sjæl.
-Tak, Tuan. -Vent lidt.
-Jeg vil takke Funda. -Hvorfor?
-Hun fandt endelig den rette mand. -Det gjorde hun!
-Funda! -Det var ikke pænt sagt.
-Tillykke med fødselsdagen. -Tak.
Beliz gik glip af det.
I kan komme igen.
Ja. Min nye adresse er: Murat@varme_marmorsten.
Şeyyaz@kurna.
Chef Kurna, tag lidt mad med næste gang…
-Jeg skal gå! -Løb. Kom ikke for sent.
-Vi ses. Jeg elsker jer. -Hils.
-Okay. -Du skal måske hilse mig.
Vi kommer forbi efter middagen. Farvel.
Vi venter på dig.
"Jeg ejer et jetfly og fløj herhen."
-Værsgo. -Tak.
Hvordan har Defne det?
Hun har brug for tid.
Hvorfor ringer hun ikke til Şeyyaz?
Hvorfor kalder du ham Şeyyaz?
Det kalder vi ham i vores omgangskreds.
Det bringer minder frem.
Lad os ikke tale om det.
Okay.
-Skal du tilbage til London? -I morgen.
Det blæser, skat. Jeg skulle have taget mere tøj med.
Vi skal kun gå fra bilen til døren.
-Skal vi sige farvel her? -Hvad? Nej.
Dejligt bad, men jeg skal tilbage til restauranten.
-Du skal først se Belizs overraskelse. -Hvem mon hun inviterede?
Min svigermor er æresgæst.
-Skat, følg aldrig deres eksempel. -Aldrig, skat.
-Du ramte næsten. -Den skrabede næsten min næse.
Kom så.
Kom. Ring på.
-Min kone driller mig. -Kom nu.
Jeg åbner.
Okay.
Beliz?
Surprise!
Min kone har forladt mig.
Kan du slukke for din mobil?
Så er du sød.
Hvor skal vi hen?
Det får du snart at se.
Okay.
Nej.
Hvad er det?
Det er en blind date.
Stoler du på mig?
Jeg vil ikke lukke øjnene mere.
Det ødelægger min makeup.
Okay.
Jeg siger, hvad jeg føler.
Er du klar?
Okay. Jeg er klar.
Luk øjnene.
Så går vi.
Pas på trinnet.
Er du okay?
Der var et til.
Åbn øjnene.
Hvad sker der?
Jeg sagde det.
Nu står vi lige.
Jeg følger jer hen til jeres bord.
Jeg har hørt om stedet, men aldrig været her.
-Ja. -Værsgo.
Okay.
Forretterne står på bordet. Vi serverer middagen om lidt.
-Mange tak. -Tak.
Jeg var så spændt, at jeg er helt stiv.
Troede du, at du var i fare?
Tror du, at jeg er farlig?
Du kan såre mig mere end nogen anden.
Jeg talte med dine ofre. De fortalte om dig.
Tænk på det.
Første gang vi elskede,
sagde du Ömers navn.
Se?
Vi går begge to rundt i mørke, Leyla.
Ja…
Men jeg vil vide mere om dig.
Jeg vil udforske dig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Du behøver ikke sige noget. Sig ikke noget. Bare…
Prøv at forstå mig.
Jeg vil tilbringe
et helt liv med dig, Leyla.
-Er du okay? -Undskyld.
-Slukkede du den ikke? -Det gjorde jeg, men…
Hvad laver jeg?
Undskyld, jeg havde slukket den.
-Så er jeg tilbage. -Velkommen tilbage.
Jeg er din nu.
Jeg kan ikke få vejret.
-Du skal slukke den. -Jeg kan ikke mere.
Utroligt.
-Frøken Nil? -Nil?
-Tak. -Held og lykke.
DOMSTOL
Mange tak.
Leyla. Jeg har din taske.
Tusind tak.
Tekster af: Mila Tempels