Concentrează-te pe respirație! Așa!
Nu-ți face griji, ajungem la timp. Uită-te la mine! Privește-mă!
Concentrează-te pe respirație, așa! Inspiră, expiră…
MULȚUMESC, URMĂTORUL!
#SINDROMUL INIMII FRÂNTE
Observi și tu, nu?
A sosit pizza!
A venit bucătarul!
E cineva?
- Felicitări pentru noua casă! - Mersi.
Ți-am adus lucrurile. Le las aici.
Băiete!
Stai puțin, că mai am o cutie!
O clipă!
Și două valize.
Gata, astea sunt ultimele.
Plec în Dubai poimâine-dimineață.
Drum bun!
Bună!
Vin mereu la oră fixă.
- Bine, mersi mult! - Cu plăcere.
Plec pentru totdeauna.
Numai bine!
Îți poți savura iubirea cu Cem Murathan.
Ție nu-ți spun „adio”. Ne mai vedem!
La revedere, Ömer!
Cât de ușor ai crezut-o pe aia…
Cât de ușor m-ai părăsit!
Nu te-am părăsit imediat. Mai întâi, am văzut înregistrările de la casă.
„Aia” spunea adevărul.
Cu patru zile înainte să mă ceri de soție,
ai dat o petrecere la noua casă pentru fosta ta iubită.
N-am plănuit asta.
Eu și Murat urma să mergem la fotbal.
Sinan, iubita lui și aia au apărut cu prăjituri în mână.
Dar Balım, pe care o numești acum „aia”,
și-a petrecut noaptea acolo și v-ați sărutat de rămas-bun a doua zi.
Nu s-a întâmplat nimic între noi, dar oricum nu mă mai crezi acum.
N-o mai lungi, Ömer!
Serios, chiar nu e cazul.
Întreabă-l pe Murat!
Femeia s-a îmbătat și a căzut lată.
Nu m-am culcat cu ea.
L-am întrebat deja pe Murat. L-am certat că nu mi-a zis.
I-am făcut scandal și m-am supărat pe el.
Dar gata, am încheiat povestea. S-a înțeles, Ömer?
- S-a terminat. E clar? - Da. S-a terminat și pentru mine.
Oi avea eu inima frântă, dar nu mai sunt deloc tristă.
Normal, îți convine! I-am lăsat cale liberă lui Murathan.
Exact! Și mă bucur. Ne urăm tuturor de bine?
- Ai fugit în brațele lui. - Da, ai ghicit.
Numai la el îți stătea gândul, nu? Știam eu!
Iar ai ghicit, incredibil! Mă bucur că nu ne-am căsătorit.
Sunt ușurat, să știi.
- Sunt liber ca pasărea cerului. - Minunat!
- Nu dau doi bani pe tine. - Eu mă rog pentru tine.
Nu te-ai maturizat în relația cu mine, dar sper să depășești adolescența, Ömer.
Înapoi, băiete! Vino!
- Te urăsc. - Trimite-l pe Buddy înapoi!
- Buddy! - Treci în casă!
- Pe curând, băiete! - Baftă, Ömer!
Cum să pleci așa, Buddy? Ai țâșnit ca din pușcă!
N-avem nevoie de iubirea nimănui.
Nu-ți face speranțe! Leyla n-o să fie nici a ta.
- Despre ce vorbești? - Ce n-ai înțeles?
Aștepți degeaba. Poate după alți câțiva ca mine.
Taci!
Sarp!
Te omor!
- Jegosule! - Vă rog, ajutați-ne!
- Stai, omule! - Calmați-vă!
- Te omor! - Gata!
Te omor cu mâna mea! Lasă-mă!
- Calmează-te! - Te omor!
Ömer, ajunge!
Științific vorbind, iubirea e un proces fiziologic.
Emoțiile sunt rodul substanțelor chimice din creier.
Creierul lucrează în fundal și alege de cine să se îndrăgostească.
Adrenalina și noradrenalina fac inima s-o ia la galop.
Iar dopamina creează o senzație de euforie.
Serotonina te face fericit și ocitocina întărește legătura. Gata!
Asta e chimia iubirii, da.
Da, e foarte simplu. Nu e mare scofală, e un proces chimic.
Nu se mai eliberează substanțe chimice pe măsură ce relațiile avansează
și scade euforia în cuplu.
Exact, e cât se poate de simplu.
Faci mișto de mine.
Dar suferi mai puțin dacă privești lucrurile așa.
Iar tu…
încă suferi?
Nu asta e ideea, ci faptul că…
Subprocesoarele și substanțele chimice din creierul meu
ți-au acordat tratament preferențial.
Iar asta mă îngrijorează.
N-ar trebui.
E plăcut să primești flori zilnic.
Dar cum n-o să le mai primesc, o să-mi scadă serotonina.
Sau o să devină un obicei.
Deci vrei să fiu mai creativ.
E foarte frumos că faci eforturi, dar contează să fii consecvent.
Cred că inteligența e cea mai sexy.
Mesaj recepționat.
Nu vreau să fie ca alte relații.
Dacă e să trăim ceva, vreau ca totul să-și urmeze cursul.
Nu asta s-a întâmplat de când ne-am cunoscut?
Dar există încă întrebări fără răspuns.
Bine. Să răspundem la ele!
Când ne vedem?
Stai să verific!
Nu diseară, fiindcă îl cunoaștem pe iubitul Fundei.
Mâine… mă duc la Ankara cu Șeyyaz.
Semnăm contractul pentru noul restaurant.
- Poimâine îl spăl pe Buddy. - Vineri?
- E bine. - Bun! Vineri, la mine.
Nu la Hotelul Moșiei. La mine acasă.
Intru în bârlogul lui Batman?
Trebuie să începem de undeva.
Bine.
- Pe curând! - Pe curând!
Bună dimineața!
Te-ai trezit? Nu e încă prânzul.
Ești la fel de crudă pe cât ești de frumoasă.
Ce face brioșica mea?
Se simte singură.
Fade In Bosfor m-a epuizat de când am deschis.
Până la cât am stat? Ultimul client a plecat la trei dimineața.
Nu m-am dus acasă, am venit la tine.
Vino devreme diseară! Pregătesc cina.
- Mă seduci cu o cină în doi? - Nu.
Îl invit și pe Cem.
Desigur, invită-l! N-ar fi la fel fără el. E fiul nostru adult.
- 'Neața! - Bună dimineața!
- 'Neața! - Scuze, am avut o întâlnire.
Nu-i nimic.
Tu ce ai pățit?
M-am lovit.
- Ai avut un accident? - S-a bătut cu Ömer.
În fața blocului tău. Poftim!
Dacă nu era dl Can, stăteam la secție toată noaptea.
- Nu pot să cred! - Ömer e însetat de răzbunare.
Dar de ce? Ce s-a întâmplat?
Poate fiindcă e un bou?
- Hai să nu-l jignim! - Să zicem că are probleme cu furia.
A țipat pe stradă: „Leyla n-o să fie a ta.”
Ce nebun!
Un dement!
A luat-o razna.
În fine, gata! Murat, ce discutăm azi?
- Păi… - Nu aia! Începem cu asta.
- Tocmai am stabilit. - Da, scuze!
Beliz întreabă de la nuntă: „Ce era în înregistrare? E despre Leyla?”
Acum, c-a auzit-o, e și mai bănuitoare.
Ce prostie, Esra! Chiar se întâmplă asta?
Ăia doi se întrec de când erau copii. Eu n-am nicio vină!
- N-are legătură cu mine. - Bine, să n-o mai lungim!
De ce nu se potolesc?
E ridicol! De ce bat apa-n piuă?
Nu-ți mai bate capul! Tu n-ai nicio vină.
- Iubito! - Vin.
Gata?
- Bună! - Bine ați venit! Intrați!
- Bună seara! - Intrați!
- Dragilor, el e Tuan. - Bună!
- Bună! Leyla. Încântată! - Salut! Eu sunt Tuan.
Ce chipeș e!
- Doamne! - Am spus-o cu voce tare, nu?
- Tuan. - Bună!
Iar voi străluciți. Serios, aveți aura perfectă!
- Intrați! - Vă rog!
Haideți! După voi.
- Nu trebuia! Mulțumim. - Ce drăguț ești!
- Vă rog! - Sunt din grădina lui, el le cultivă.
- Sunt ceaiurile mele speciale. - Ce bine miros!
- Iar asta e… - Ce anume?
- Extract de cactus din Peru. - Ia! Sunt curioasă.
Miroase bine. Uite!
- Miroase interesant. - Ia!
- Nu mă așteptam. - Poftim!
- Ce tare! - I se spune „vrejul sufletului”.
I-auzi!
Și cum se consumă?
Cine e?
Vin…
Mulțumesc, dle Erkan.
'Neața, iepuraș!
Bună dimineața!
Cum te simți?
Leyla, ce bei?
Nimic. Plec la Ankara mâine-dimineața.
Atunci, suc de cactus.
- Bine, o să gust. - Poftim! Scumpo?
- Dă-mi! - Mersi.
- Mulțumim, scumpule! - Noroc!
E cam amar, nu?
Erați toți varză.
N-am băut nimic, dar…
Știu.
Cem, ce pui la cale?
Ne distrăm de minune, Cem! Trebuia să vii și tu…
Vrejul sufletului, așa-i?
Ne-a pus capac, ne-a terminat…
Îmi pare foarte rău.
Ai înnebunit?
Mă bucur că te-ai gândit la mine când erai în starea aia.
Le mulțumesc subprocesoarelor și substanțelor tale chimice.
Râzi de mine cât vrei!
Poți, ai voie. Îți dau dreptate.
Puiule, am uitat să te scot la plimbare!
L-am hrănit eu și l-am plimbat dimineața și seara.
Nu-ți face griji!
Nu știu ce să spun…
Îți mulțumesc mult.
Haide, mănâncă! O să pierzi avionul.
Uitasem de el…
- Șeyyaz! - Feyyaz!
Stai puțin! Cem Murathan ți-a făcut omletă?
N-o să-ți uit niciodată trădarea, Leyla!
- Și a fost delicioasă. - Taci! Ajunge!
Credeam că visez când m-am trezit și l-am văzut în casa mea.
Nu-mi venea să cred. Am fost șocată!
De câte ori te-ai făcut de rușine în fața lui Cem Murathan?
Nici nu vreau să mă gândesc!
Nu mai vreau să-mi amintesc.
Dar știi ce?
De obicei, te controlezi. Îți înăbuși sentimentele.
Când te relaxezi, ajungi în brațele lui.
Ai dreptate.
Poate că e un semn.
„Poate”?
Trezește-te odată, Leyla! Zău așa!
Bine, o să mă las purtată de val.
- Așa! - Fie.
Îmi fac în ciudă. Lua-i-ar naiba!
CE NOAPTE „SPINOASĂ”!
Ăla stă intenționat lângă Leyla, ca să te facă gelos.
Cine? Ia să văd!
- Ăla. - Tuan Aral.
Scrie „filozofie, sociologie, logică”.
- Auzi la el! - Mamă! Are 468.000 de urmăritori.
Și? De ce e celebru? Nu pricep.
- Acum aflu. - Care e faza?
Gagiul e life coach.
- Mamă! - E yoghin sau ceva.
Yoghini afurisiți!
- Ia să văd! Arată-mi! - Nu e iubitul Leylei.
Uite! Stă cu mâna pe umărul Fundei.
- Vezi? Se sărută. - Ce? Ia să văd!
Stai!
Ochii la drum!
Când ți-ai schimbat mașina?
N-am schimbat-o. Cea veche e în garaj.
N-am avut de ales, date fiind noile circumstanțe.
Chiar! Scaunul pentru copil n-ar încăpea în cealaltă.
Mă doare capul de mor!
Ce e? De ce o fi drumul blocat?
O fi fost un accident.
Treci pe banda din dreapta! Pare liberă.
Hai, du-te!
Ai grijă, frate! Ce naiba?
A schimbat banda fără să semnalizeze. Ce era să fac?
Ce mizerie!
- Futu-i, frate! Pe bune? - Tu să-mi zici! Uite!
- Frate, n-ai… - Hai, că pierdem avionul!
De ce claxonezi? Nu-mi vezi mașina?
- Ce naiba? - Stai! Bine.
- Ce-ai zis? Te omor! - Mi-ați lovit mașina și tot voi…
Pe cine omori? Mașina e distrusă.
- 'Neața, dle Can! - 'Neața, Merve!
- 'Neața! - 'Neața!
- Unde sunt toți? - E numai Beliz la birou.
Ceilalți s-au distrat iar aseară.
Beliz?
O să trec firma pe numele tău.
E atât de surdă…
Nu mă aude.
Îi aude doar pe imbecilii ăia.
Pe Ömer, pe Cem…
dar nu și pe mine.
Ce vrei să audă Leyla?
Nimic.
Vreau doar să fie lângă mine, atât.
Rahat! Nu răspunde. Futu-i!
- El m-a amenințat. - Minte, domnule polițist!
- Cine minte? - El mi-a lovit farurile.
Ne ține de juma' de oră aici, frate! Am un avion de prins! Eu…
- Înțelege, trebuie să plec! - Nu face scandal!
- Lasă-mă! - Vedeți, domnule?
Calmează-te! Nu te opune!
- Vă rog, nu! - Domnule polițist, pierde avionul.
Chiar e necesar?
Buddy, iubirea mea!
Ce obosită sunt, puiuț…
Hai să te scot la plimbare, iar apoi dormim îmbrățișați.
De ce miroși așa de bine?
Vino aici!
Ciudat…
În fine. Haide!
EȘTI LIBERĂ MÂINE-SEARĂ. DE CE SĂ AȘTEPTĂM PÂNĂ VINERI?
Te-a spălat Cem Murathan?
Te-a spălat Cem Murathan, așa-i?
S-a bucurat să vă cunoască. Cică suntem o gașcă energică.
CEM: TE IAU LA 20:00? LEYLA: SIGUR.
E leșinat după voi.
Ba el ne-a leșinat! Ne-a otrăvit cu cactusul lui.
Beliz a scăpat. Ești fată isteață.
De ce? V-ați distrat cu toții.
V-ați relaxat, ați eliberat tensiunea.
Eu nu-mi amintesc nimic.
Am zăcut toată ziua, nici nu mi-am putut deschide ochii.
- Să vorbim despre lege și ordine! - Chiar te rugăm.
Leyla, cum a fost în Ankara?
CEM: SCRIE…
Leyla? Ankara, capitala…
- Am semnat contractul. - Minunat!
Ce-i cu tine? De ce n-ai trecut să mă vezi?
Îmi pare rău.
Am dat fuga la fetița mea. Se apropie cursele.
N-ai mai venit aseară la cină.
- Cum vă simțiți? - Mă doare puțin spatele, dar suntem bine.
Nu mai am activitate, umblu fără rost.
- E bine, ar trebui să te bucuri. - Da, sigur.
LEYLA: CE SCRIAI? DE CE TE-AI OPRIT?
- Scuze! - Nu-i nimic.
STAREA MEA ACTUALĂ:
Ce faci?
De mult nu te-am mai surprins așa.
Știu zâmbetul ăsta, Cem.
Ești îndrăgostit.
Totul pare complet diferit cu Leyla.
Chiar vreau să fie.
Vreau ca totul să fie real.
Am vorbit cu mama Oya. Se întreba ce mai fac.
Îi facem o surpriză săptămâna viitoare?
Eu nu pot să plec.
Dar poți să mergi cu Feyyaz.
Scuză-mă!
STAREA MEA ACTUALĂ: FENETILAMINĂ + NORADRENALINĂ + DOPAMINĂ
E de la cactus, o lovește în valuri.
Dragii mei prieteni, eu am treabă.
Trebuie să plec.
Te ajut cu chestia aia?
Nu.
Vă pup pe toți!
- Pa, dragă! - Ne vedem mai târziu.
Buddy, rămâi la unchiul peste weekend.
Să fii cuminte, da?
- Deci lipsești noaptea? - Cine te crezi, soacră-sa?
- Și mie îmi face la fel. - Ce-ți pasă?
Nu ne mai ține contul!
Mă sună tatăl lui Ömer.
Iar Ömer, pe mine.
A făcut iar circ și a fost arestat. M-a sunat Sinan.
- De ce n-ai zis nimic? - Lasă-l să sufere!
- Nu pleca în Dubai ieri? - Alo, Ömer?
Bună ziua, dle Altuğ.
- A atacat și un polițist. - Ce?
Da, firește că l-au arestat.
Fir-ai al naibii, omule!
„Nu da vina pe soartă! Ți-ai făcut-o cu mâna ta.”
Desigur, ne ocupăm noi.
O să plătești pentru asta, Leyla…
Mi-a băgat fiul în belea.
Haideți, vă rog!
Vă mulțumim.
N-ai voie să ieși o lună din casă.
Poliția o să te verifice o dată la două sau trei zile.
O să fii supravegheat nonstop, așa că ai grijă!
Futu-i, o lună! Sunt terminat…
- I-ai anunțat pe cei din Dubai? - Sigur că nu.
Nu știu ce să fac, frate.
Cine mă așteaptă o lună? Dacă află, mă concediază.
Trebuia să te gândești la asta înainte să ataci oamenii.
Termină, băiete! Nu te juca cu ea, nu e jucărie!
- Poți să-l iei? Buddy, nu! - Vino aici, băiete!
- De ce e Buddy cu tine? - Leyla e ocupată.
- Iată! - Vai, ce frumoasă ești!
Fă câțiva pași înapoi, să te văd toată!
- Ce pantofi porți? - Pe ăștia.
- Minunat! - Magnific!
Serios? Bine, atunci plec.
Să analizezi bine totul! Când te întreb, să nu zici că n-ai văzut…
Bine!
Ce? Ăla era Buddy?
- E câinele lui Tuan. - Sunteți la el?
Să-l salutați și să fiți cuminți!
Sigur, n-o să se mai repete. Doamne ferește!
Distracție plăcută, Leyla!
- Salută-l pe Cem! - Pupici!
Să-i fie rușine!
Mi-a băgat fiul în belele și a fugit cu altul?
- Nu, dnă Nurhan! Stați puțin! - Nu, doamnă!
S-au jucat cu fiul meu, i-au distrus sănătatea mintală!
Ne scuzați, dar trebuie să plecăm. Nu?
Gata, mamă, te rog!
Fiul tău nu-și poate controla furia. Nu da vina pe alții!
Toți comit infracțiuni după despărțiri?
- Tată, te rog… - Îți doresc tot binele.
- Mergem? - Menține-ți calmul, Ömer, da?
Da, bea mult ceai de plante.
Fetelor, vă rog ceva. Să nu-i spuneți Leylei, da?
- Bine. - De parcă i-ar păsa!
- Dnă Nurhan, vă rugăm! - Bine, gata.
Iată-mă cu ramura de măslin!
Bine ai venit!
Vă mulțumesc.
Ce casă uimitoare ai!
Îți mulțumesc.
Da…
Parcă spune: „Sunt casa lui Cem Murathan.”
Sigur e designul tău.
Da. Tocmai am terminat-o.
Ești primul meu invitat.
Ar trebui s-o plantăm împreună mâine.
Ești sigur că rămân?
Să zicem că așa sper.
Mulțumesc.
Cem, tu ai prieteni?
Da, am.
Nu-l știu pe niciunul. De ce nu i-am cunoscut?
O să ți-i prezint pe toți. Ți-ar plăcea?
Da, mi-ar plăcea.
Mi-ar plăcea mult.
Dar tu ai prieteni?
Da, sunt toți mereu cu mine. Doar știi.
Aceia sunt colegii tăi.
Ba nu.
Sarp, de exemplu, e prietenul meu din școală.
La început, nu ne-am suportat deloc.
El și Ömer erau prieteni din copilărie. La fel și Murat.
Toți trei erau prieteni. De fapt, Sarp mi l-a prezentat pe Ömer.
Murat și Esra erau deja împreună, deci…
Ne-am apropiat, am devenit prieteni buni.
Funda…
După ce s-a angajat la noi, mi-a devenit prietenă apropiată.
De fapt…
Da, mereu a fost ceva la mijloc.
Dar ne-am înțeles foarte bine.
Mă simt foarte norocoasă.
Nu mi-a mai trebuit altcineva.
Sigur, am avut și prieteni din copilărie.
Dar m-am mutat des și am pierdut într-un final legătura.
Am pierdut-o cu aproape toți.
Unchiul mi-e cel mai bun prieten.
Și Ömer mi-a fost prieten bun.
Totul arată minunat, apropo.
Ba tu arăți minunat.
Mai întâi te iei de mine și apoi te revanșezi.
- Ai zis că n-am prieteni adevărați. - Ba nu.
Ai zis că sunt colegii mei.
N-ai venit cu o ramură de măslin?
Ai dreptate.
Am tot fost pusă la încercare de cei dragi mie
și am devenit mai sensibilă.
Îmi pare rău.
O să-ți recapeți încrederea.
Pentru prima noastră cină!
Chiar e incredibil!
În ultimii doi ani,
n-am petrecut nici măcar 24 de ore singuri.
Da.
Dar pun pariu că, dacă petreci o zi cu mine,
n-o să mă mai lași.
Da, am uitat cât de modest ești.
Dră Solmaz?
Mă scuzați, dle Cem, dar m-am gândit că vreți să știți.
Dra Defne a fost dusă la spital.
AMBULANȚA
- Mersi frumos. - Multă baftă!
TRIBUNAL
Subtitrarea: Elena Băncilă