Soustřeď se na svůj dech. Soustřeď se jen na dýchání. Neboj se,
dostaneme tě tam včas. Podívej se na mě, dívej se mi do očí. Hezky dýchej.
To je ono. Nádech a výdech.
DÍKY, DALŠÍ
#SYNDROMZLOMENÉHOSRDCE
Tak tady to nesu. Pojďte.
Jsi doma?
Blahopřeju k novému domovu.
Díky. Co by jsi rád?
Přinesl jsem ti nějaké věci. Hochu?
Aha. Ššš.
Je tu ještě jedna krabice.
Počkej.
Hopla.
A taky dva kufry.
Hotovo. To je zbytek.
Pozítří ráno odjíždím do Dubaje.
Šťastnou cestu.
Dobrý den.
Zase přesně jako hodinky.
-Fajn, moc vám děkuju. -Není zač.
Odcházím už napořád.
Hodně štěstí.
Teď už můžeš směle randit s Cemem Murathanem.
Hochu, s tebou se neloučím. My se uvidíme.
Měj se, Ömere.
Jak snadno jsi jí uvěřila. Dochází ti, jak rychle jsi mě odkopla?
Neodkopla jsem tě hned. Nejdřív jsem se podívala
na záznamy z kamer. Takže mi říkala pravdu. Čtyři dny předtím,
než jsi mě požádal o ruku, jsi své bývalce ve svém novém domě
uspořádal narozeninovou oslavu.
Neplánoval jsem to.
Chtěli jsme jít s Muratem na hřiště. Sinan,
jeho holka a ta druhá přišli i s dortem.
Jenomže Balim, o které teď mluvíš jako o "té druhé",
tam strávila celou noc. A ráno jsi ji na rozloučenou políbil.
Nic mezi námi nebylo. Stejně ničemu, co řeknu, už neuvěříš.
Neprotahuj to, Ömere. Opravdu. Není třeba.
Zeptej se Murata.
Přišla, opila se a odpadla. K ničemu nedošlo. Nevyspali jsme se spolu.
Murata jsem se ptala. Naštvala jsem se, že mi to neřekl. Křičela jsem, ječela,
mračila se. Ale je po všem.
Už jsem se přes to konečně přehoupla. Chápeš to, Ömere? Mezi námi je konec.
Jasně. I pro mě to skončilo.
Zlomil jsi mi srdce, ale už nejsem smutná, už ani trochu.
Protože ti to vyhovuje. Jo. Cem Murathan má zelenou.
Jasně. Přesně tak. To bylo nejlepší. Neměli bychom být přející?
Vběhla jsi mu do náruče.
Jo, jasně, to fakt vběhla.
Chtěla jsi ho celou dobu, že jo? No jasně.
Zase jsi to uhodl. Tak vidíš. Neuvěřitelné. Ještě, že jsme se nevzali.
Docela se mi ulevilo.
Ach.
-Ach. Jsem volný jako pták. -Výborně.
Už na tebe fakt seru.
I já se za tebe modlím. V tomhle vztahu se to nestalo,
ale pevně doufám, že v tom příštím vyrosteš z puberty,
Ömere. Pojď sem, hochu. Pojď, k noze.
Nenávidím tě.
Pošli sem Badiho.
Badi!
Dovnitř.
-Tak se tu měj, kámo. -Sbohem, Ömere.
Ty bys s ním hned šel, Badi. Už jsi měl nakročeno.
My dva ničí lásku nepotřebujeme.
Pšt. Nedělej si naděje. Ani tvoje Leyla nebude.
O čem to mluvíš?
Víš, o čem mluvím.
Neztrácej čas. Ještě pár takových Ömerů, potom možná.
Stačilo!
Sarpe!
Já tě kurva zabiju!
-Kreténe! -Pomozte někdo! Prosím vás, pomozte!
Nechte toho!
Já tě kurva zabiju!
-Vole, nech toho! -Zabiju tě, hajzle!
Přestaň!
-Hajzle, zabiju tě! -Pusť mě! Pusť, sakra!
Já tě zabiju!
-Jdi do prdele. -Ömere, nech toho!
Podle vědců je láska fyzický proces.
City souvisí s chemickými látkami v mozku.
Mozek si podvědomě vybírá, do koho se zamiluje.
Adrenalin a noradrenalin člověku rozbuší srdce.
Dopamin vytvoří tenhle pocit euforie.
Zvýšený serotonin tě dělá šťastným. A oxytocin to znásobí. To je celé.
Hmm. Chemie lásky, to chápu.
Jo, tak jednoduché to je, takže z toho nemusíme dělat vědu.
Je to všechno chemie a jak vztahy časem dozrávají, už nejsou tak vzrušující.
Už netěžíme z chemických látek.
Pravda. Je to tak prosté.
Děláš si z toho psinu. Jen se směj, ale když se na to člověk podívá takhle,
bolí to méně.
A tebe to ještě pořád bolí?
O to vlastně ani nejde. Jde spíš o to…
Musím přiznat,
že jisté dílčí procesy a chemické látky v mozku od začátku pracovaly v
tvůj prospěch. A to mě hodně znervózňuje.
Nemělo by.
Ráda od tebe dostávám každý den kytky, ale až je jednou nedostanu,
klesne mi serotonin. Nebo mi to, že je dostávám, prostě zevšední.
Musím být kreativnější.
Je hezké, že se snažíš. Opravdu. Ale důležitá je kontinuita.
Podle mě je nejvíc sexy inteligence.
Zpráva přijata.
Nechci, aby to bylo jako jiné vztahy.
Jestli máme prožít něco výjimečného, nechme tomu volný průběh.
Copak od začátku neprožíváme něco výjimečného?
Ale pořád máme nezodpovězené otázky.
Dobře. Sem s nimi.
Kdy půjdeme na rande?
Ehmm, mrknu se.
Dneska večer ne. Dnes nám Funda představí nového přítele.
A zítra?
Zítra jedu do Ankary s Şeyyazem. Podepisujeme smlouvu na restauraci. Ten
-další den koupu Buddyho… -V pátek?
Pátek by šel.
Dobře. V pátek u mě. Ne v Hotelu Na Farmě. U mě doma.
Páni.
Jsem pozvaná do Batmanovy jeskyně?
Někde začít musíme.
Dobře.
Zatím ahoj.
Těším se.
Dobré ráno.
Měl sis pospat, není ani poledne.
Jsi stejně krutá jako krásná, slečinko.
Co dělá moje mimčo?
Hm?
Je samo.
Fade In Bosphorus mě vyčerpává, co jsme otevřeli, to přece víš.
Poslední host odcházel ve tři ráno. Nejel jsem ani domů, ale za tebou.
Dneska se vrať brzy. Uvařím ti večeři.
-Mmm… -Mhmm…
-Svádíš mě večeří jen pro dva? -Ne. Chci pozvat i Cema.
Samozřejmě, bez Cema by to nešlo. Naše další dítě.
Dobré ráno.
Omlouvám se za zpoždění, měla jsem schůzku.
Dobré ráno.
Ale!
Co to máš s obličejem?
Narazil jsem.
Měl jsi nehodu?
Narazil do Ömera.
Před tvým bytem. Jen se podívej.
Nebýt pana Cana, jsme na stanici až do rána.
No to mě teda podrž.
Ten pomstychtivý Ömer.
Ale proč to udělal? Co se vlastně stalo?
Je to jednoduchý. Protože je to idiot?
Takhle bych to nedefinoval.
Řekněme, že se neumí ovládat.
Řval na ulici: "Ani tvoje Leyla nebude."
Ale ne. Ten blázen. Je to cvok.
Úplně se zbláznil.
Každopádně, je po všem. Murate, na čem děláme? Tohle je teď…
-Takže… -Ne, začněme s tímhle.
O tom jsme zatím jenom mluvili.
Už to vidím. Pardon.
Beliz se od té svatby ptá, co je v tom videu.
Jestli je to něco o Leyle?
A teď to slyšela sama, musí ho podezřívat.
Co je to za nesmysl? Esro, vážně se to děje? Opravdu?
Už od školy je to pro ně jenom hra o to, kdo dál dočůrá. Se mnou to nijak
-nesouvisí. O mně tady vůbec nejde. -Fajn. Fajn, nebudeme to nijak hrotit.
Proč bychom to vůbec hrotily? Vždyť je to naprosto směšné. Řekni mi, proč to
-hrotit? -Fajn, zlato, proč jsi teda tak
rozrušená? S tebou to nemá co dělat.
Lásko.
Potichu.
-Jéé. Ahoj. -Vítejte u nás.
-Vítejte. -Pojďte dál.
Zdravím.
-Jen pojďte dál. -Ahoj. Ahoj.
Tuane, to jsou mí kamarádi. Tuan.
Ahoj, Tuane. Jsem Leyla, ráda tě poznávám.
Ahoj, jsem Tuan. Těší mě.
-Podívejme, ten je ale hezký. -Vítej.
-Ale no ták. -Jé, já to řekla nahlas, že jo?
-Moc mě těší. -Tuan.
Všichni, jak jste tu, úplně záříte. Opravdu, máte dokonalé aury.
-Vážně? -Fakt!
Fakt?
Pojďte dál.
-Prosím. -Prosím. Přece nebudeme stát u
dveří. Jděte dál. Jen jděte.
To byla sranda.
-Nemáš si dělat škodu. Moc ti děkuju. -To je od tebe tak milé.
-Ale, to nic není. -Prosím.
-Mhmm.
-Přátelé, to jsou moje speciální čaje. -Moc hezky voní.
-No a tohle je… -Co je to?
-To je z kaktusu. Přivezl jsem ho z Peru. -Aáá…
Ukaž, to mě zajímá.
Hm. To taky hezky voní.
Voní to vážně zajímavě. Tak hezkou vůni bych nečekala.
Na, ještě zkus tohle.
Zajímavé.
Tam tomu říkají břečťan duší.
-Mhmm. -Super.
Propána.
-Super. -A jak se to konzumuje?
Kdo je?
Jo, už jdu.
Díky, pane Erkane.
Dobré ráno, Badíku.
Dobré ráno.
Jak se vede?
Leylo, zlato, co budeš pít?
Já dneska pít nebudu. Brzy ráno musím jet do Ankary.
Dej si kaktusový džus.
-To bych si mohla dát. Dej, ať to zkusím. -Prosím.
Hned to bude.
Moc díky.
Miláčku, moc ti děkuju.
Na zdraví.
Je to trochu hořké, že jo?
Byli jste úplně na šrot.
-Ale já jsem žádný alkohol nepila, ale… -Hmm. Jasně. Jasně. Jasně.
Ceme, jak je, co děláš?
Máme se báječně, Ceme. Měl bys tady být s námi.
Hambara bumba hambara bumba!
Břečťan duší, říkáš?
Byli jsme z toho včera úplně na sračky. Moc se ti za to omlouvám.
Co blázníš? Jsem moc rád, že sis v tomhle stavu na mě vzpomněla.
Měl bych poděkovat dílčím procesům a chemickým látkám.
Jen si ze mě dělej srandu. Máš pravdu, zasloužím si to.
Broučku, panička tě zapomněla vyvenčit.
Už jsem ho nakrmil. A vyvenčil ráno i večer. Buď v klidu.
Nevím, co na to říct.
Děkuju za všechno.
Něco si sněz. Uletí ti letadlo.
Jaké letadlo?
-Şeyyaz. -S Şeyyazem.
Počkej, počkej. Cem Murathan ti udělal omeleteu?
Ou.
-Tuhle podpásovku ti nikdy nezapomenu. -Jej.
-A byla naprosto vynikající. -Ticho. Ticho, to už stačí.
Páni.
Představ si, když jsem se probudila a uviděla ho doma,
myslela jsem, že mám zase halucinace. Byla jsem šokovaná.
Kolikrát jsi kolem Cema Murathana prošla uličkou hanby?
-Ale no tak. -No?
Ani se neptej. Nechci si pamatovat ani tu první.
Hele, víš, jak to máš?
Jinak se vždycky ovládáš a potlačuješ svoje emoce. Ale
pokaždé, když se uvolníš, nakonec skončíš u něho.
To je vlastně pravda. Možná je to nějaké znamení.
Možná, jo?
Co kdyby ses už probudila, zlato? Je načase.
Asi bych tomu nechala volný průběh, co říkáš?
Nech.
Fajn.
Přísahám, že to dělají schválně. Ať jdou všichni do prdele.
A tenhle stojí vedle Leyly schválně. Jen abys na ni žárlil.
Ukaž mi, jak vypadá.
Tenhle.
Tuan Aral.
Píšou filozofie, sociologie a logika. No ty jo.
To mě podrž.
Má skoro pět set tisíc sledujících.
-Počkej a proč je slavný? Nechápu to. -Hledám to.
Co vlastně dělá?
Ááá, tak on je to životní kouč.
-Oóó… -Jogín nebo něco takovýho.
Jogín, to mě poser.
Dělej, ukaž mi to.
Počkejte.
Ukaž.
Není to Leylin přítel. Podívejte.
-Kde? -Tady se objímá s Fundou.
-Aha. A tady se líbají. -Nekecej. Ukaž.
Hele.
Kurva!
-Kurvadrát. -Máš čumět před sebe!
Kdy jsi vlastně změnil auto?
Nezměnil jsem ho. To druhé je v garáži. Vzhledem k okolnostem jsem neměl na výběr.
To je fakt. Do tohohle se ti vejde autosedačka.
Au. Mám hlavu jako střep.
Nevíš, co se stalo? Proč je tady taková kolona?
Nejspíš nějaká autonehoda.
Zkus zajet doprava. Vypadá to průjezdné. Objedem to. Honem, šup, šup, šup.
Dávej bacha, brácho. No co, změnil směr a nedal blinkr.
Co jsem měl dělat?
Vůbec nevím, co s tím je. Ty vole, to jako fakt? Nemůžeš dávat bacha…
To mi řekni ty. Sakra. Podívej se na to. Já nic neudělal.
Vole tys do mně…
-No tak, chlape! Uletí nám letadlo. -Klid, klid.
Do prdele, co troubíš? Viděl jsi, co mám s autem?
-Počkej, uklidni se, klid. -Co je, kurva?
Počkej, počkej. Fajn.
-Co to meleš? -Vrazíte do mě a ještě…
Pusťte mě. Co to kurva meleš? Já tě kurva zabiju, debile jeden!
Počkej, neblbni. Nech toho.
-Ömere, stůj. -Tak přestaň. Ömere nech
-toho. Uklidni se. Ömere, Ömere. -Vypadni. Běž od toho
auta. Běž dál. Běž dál.
-Dobré ráno, pane Cane. -Dobré ráno, Merve.
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Kde jsou všichni?
Kromě Beliz tady nikdo není. Slyšel jsem, že se včera zase opili.
Hmm.
Beliz.
Přepíšu tu společnost na tebe.
Vona je…
Je úplně hluchá.
Prostě mě neslyší.
Slyší jenom ty dva děsné pitomce.
Ömera, Cema.
Jen mě neslyší.
Co chceš, aby Leyla slyšela?
Nemusí nic.
Jen bych ji chtěl mít pořád u sebe.
-Do prdele, nezvedá to. Kurvafix. -Hele, ten chlap mě napadl.
-Vyhrožoval mi. No fakt mi vyhrožoval. -On lže, strážníku.
-Mlč. Nic už neříkej. -Kdo tu lže, ty zmetku?
Držel nás tady přes půl hodiny. Na tohle nemám čas. Musím chytit letadlo.
-Omere, Omere, říkám ti, buď zticha! -Omere! Klid,
dost! No tak dost! Uklidněte se, prosím.
Já… Hele, proč mě neposloucháte? Já to letadlo musím chytit.
On za nic nemůže, opravdu. Fakticky!
-Omere. Klid. -No tak, Ömere. Ömere. Přestaň. Ömere.
Strážníku, no tak. Nedělejte to. Strážníku,
Pane, prosím vás, tohle nedělejte. Není to není to nutné. Opravdu, věřte mi.
Kamarád jenom musí chytit letadlo.
Jé jej, Bady, lásko moje.
Zlato, jsem tak strašně unavená. Pojď,
půjdeme se projít a pak se budeme k sobě hezky tulit a spát.
Jak to, že tak hezky voníš? Ukaž ještě.
To je zvláštní.
No nic. Jdeme.
Jé, tak to tě vykoupal Cem Murathan?
Cem Murathan vykoupal mého miláčka?
Jo.
Jo!
Měl takovou radost, že vás všechny poznal. Prý jsme ohromně energická a
-organická partička. Moc si vás zamiloval. -Jé.
My jsme si ho taky ohromně zamilovali. Tvůj přítel nás všechny otrávil kaktusem.
Až na Beliz. Ty jsi nejchytřejší.
Proč? Všichni jste se dobře bavili. Každý se uvolnil. Ulevilo se vám.
Já si nic nepamatuju. Byl jsem mrtvej. Nedokázal jsem ani otevřít oči.
-Mlaďoši, můžeme probrat zákon a pořádek? -Bezva.
-Mluvme prosím. -Fajn. Leylo, jak to šlo v Ankaře?
PÍŠE…
Leylo. Ankara. Hlavní město.
Ee… Podepsali jsme smlouvu.
To je výborné.
Co je s tebou? Nepřišel jsi mě ani pozdravit?
Ah.
Omlouvám se.
Šel jsem za děvčetem. Když se blíží závody.
A minule jsi nás nechal u stolu samotné.
Máte se dobře?
Pobolívají mě záda, ale jsme v pohodě. To bude to nicnedělání.
Jenom tak bloumám kolem.
Jen si to užívej, je tu dobře.
Jo, to máš pravdu.
CO TAM PÍŠEŠ A PROČ JSI PŘESTAL?
Pardon.
V pořádku.
Co děláš?
Ten okamžik je starý několik let.
Znám ten úsměv, Ceme.
Jsi zamilovaný.
S Leylou vypadá všechno úplně jinak.
Opravdu bych si to přál.
Chci s ní prožít všechno.
-Mluvila jsem s tvojí mámou. -Mhm?
Prý se o mě bojí.
Co kdybychom ji příští týden spolu překvapili?
Teď nikam jet nemůžu. Ale jestli chceš, jeď s Feyyazem.
Už musím jít.
MŮJ SOUČASNÝ STAV: FENYLETHYLAMIN + NORADRENALIN + DOPAMIN
Kaktus. Byla to síla. A pořád účinkuje.
Přátelé, je mi s vámi dobře. Ale mám práci. Takže musím běžet.
A nepotřebuješ s tím pomoct?
Ne.
Všem pusu na rozloučenou.
Uvidíme se později. Badíku, ty jdeš na víkend ke strýčkovi.
Měj se.
-Budeš tam hodný. No jo. Jo. -To vypadá na přespávačku.
-No a? Jsi snad její tchyně nebo co? -Ke mně je taky takový. Dělá mi to pořád.
Tak ahoj, čau. Už nám s tím dej pokoj.
Volá mi Ömerův otec.
A mně zase Ömer.
Udělal scénu. Vzali ho do vazby. Volal mi Sinan.
Jéjej.
Proč jsi mi nic neřekl?
Jen ať si to vyžere.
Počkejte, Ömere do Dubaje neodjel?
Ahoj, Omere.
Já poslouchám, pane Altuğu.
Mimochodem, napadl i poldy.
-Ale ne. -Cože?
Aha, samozřejmě, že ho zatkli.
-Jo. Mhm. -Ty jsi fakt pitomec.
Na osud si nestěžuj. Můžeš si za to sám.
Ano, jistě, že se o to postaráme.
Za to zaplatíš, Leylo.
Ublížila jsi chlapečkovi.
Ale jděte. To snad ne. Co?
Prosím.
Děkuju pěkně.
Měsíc nesmíš ven. Namátkově,
zhruba jednou až třikrát týdně přijde policie,
aby tě zkontrolovala. Pamatuj na to.
Jsi nepřetržitě pod dozorem, tak sekej latinu.
Uf. Měsíc. Kurvadrát.
Zavolal jsi to do Dubaje?
Ne, to jsem měl?
Vůbec nevím, co mám dělat.
Kdo na mě bude čekat měsíc? Jestli na to přijdou, tak mám padáka.
Na to jsi měl myslet dřív, než jsi začal kopat kolem sebe.
Hochu, nech toho. Přestaň. S tím si nehraj. fuj, to není žádná hračka. Bady,
-dost. To nesmíš. -No tak. Ššš. Pojď sem, hochu.
Proč máš Badyho?
Ee, Leyla má práci.
To je ono!
-To je nádhera. -Ustup kousek dozadu.
-Ať tě vidím celou. Které boty si vezmeš? -Tady tyhle.
-No ty jsou boží. -Luxusní, fakt super.
Myslíte? Takže můžu jít takhle?
Všechno si tam dobře prohlídni, jo? Až se tě zeptám, nechci slyšet: "Jé, toho jsem
-si nevšimla". -Jasně, provedu.
Počkej, to byl Bady?
Tuanův pes.
Ty jsi teď u Tuana? Aha, tak ho ode mě pozdrav
a chovejte se slušně.
Jasně, zlato. To už nikdy. To fakt ne.
Dobře se bav, Leylo zlato.
-Pozdravuj ode mě Cema. -Ahojte, pusu.
Hanba ti.
Zničila mého synáčka a teď je s tím druhým chlapem?
-Ne, paní Nurhal. To ne. Paní Nurhal! -Tak to není, počkejte.
Zahrávaly si s mým synem. Zničily mu duševní zdraví.
Promiňte, prosím, omluvte nás. Měli bychom jít.
-Jdeme. -Mami, můžeš toho, prosím tě už nechat?
To tvůj syn se neovládl, ta jeho nátura.
Neházej vinu na ostatní. Kdyby měl každý po rozchodu páchat zločin…
Tati, nedělej to horší.
-Ještě jednou hodně zdaru. -Prosím tě.
-Tak pojďte, raději půjdeme. Prosím. -A ty se snaž zůstat v
-klidu, Ömere, slib mi to. -Hlavně pij hodně lípy a meduňky.
Dámy, udělejte mi laskavost. Ať se Leyla nic nedozví.
-Neboj. -Ách jejda. Jako by to tu zmiji zajímalo.
-Paní Nurhal, prosím. -Paní Nurhal, prosím.
Už mlčím.
Nesu olivovou ratolest.
Vítám tě.
Díky za svezení.
Musím uznat, že máš úchvatný dům.
Díky za poklonu.
Přesný. Tenhle dům jasně říká: "Jsem dům Cema Murathana."
Jeho návrh jsi dělal sám?
Jistě. Už je hotový.
Jsi můj první host.
Tu ratolest můžeme zítra zasadit.
Jsi si tak jistý, že zůstanu?
Řekněme, že v to doufám.
Děkuju, Ceme.
Ceme, máš ty nějaké kamarády?
Ano, mám.
Tak proč je ještě neznám? Žádného z nich.
Všem tě představím. Jestli chceš?
To bych moc ráda.
Opravdu.
A co ty? Ty máš přátele?
No jistě. Jsme pořád spolu. To přece víš.
To jsou tvoji kolegové.
Nejen to.
Oni jsou pro mě…
Sarp, například, je můj kamarád ze školy. Ze začátku jsme se moc nemuseli.
Byli s Ömerem velcí kamarádi od dětství. S Muratem taky.
Ti tři byli kamarádi. Každopádně, s Ömerem mě seznámil Sarp.
Murat s Esrou už byli spolu.
Všichni jsme se sblížili. Utvořilo se mezi námi pouto.
No a Funda.
S Fundou jsme se spřátelili, když s námi začala pracovat.
V podstatě, všichni jsme tak nějak vzájemně propojeni.
Ale vycházíme spolu tak dobře,
že mě to zcela naplňuje.
Nikdy jsem nikoho jiného nepotřebovala.
Samozřejmě, že mám přátele z dětství, ale je pravda,
že jsem na ně neměla tolik času. Takže jsme nakonec ztratili kontakt.
Nestýkám se s nikým z nich.
Strejda.
Je můj nejlepší kámoš.
To kdysi býval i Ömer.
Všechno to vypadá báječně.
Ty vypadáš báječně.
Nejdřív do mě rýpneš a pak si mě získáváš.
Řekl jsi, že nemám kamarády.
To jsem nikdy neřekl.
Řekl jsi: "To jsou tvoji kolegové."
Nepřišla jsi s olivovou ratolestí?
Máš pravdu.
V poslední době mě asi nejvíc vyškolili mí nejbližší.
Asi jsem na to přecitlivělá.
Omlouvám se.
Zase se naučíš důvěřovat.
Na naši první večeři.
To máš pravdu. Je to neuvěřitelné.
Za poslední dva roky jsme nebyli sami ani celých čtyřiadvacet hodin.
Ano. Ale vsadím se, že kdybys se mnou strávila celý den,
nenechala bys mě jít.
Vidíš, zapomněla jsem, jak jsi skromný.
Paní Solmaz?
Omlouvám se, pane Ceme, ale myslela jsem, že byste to chtěl vědět.
Paní Defne odvezli do nemocnice.
Moc vám děkuju, díky.
Hodně štěstí.
OKRESNÍ SOUD V ISTANBULU