VIRGINIA, EGYESÜLT ÁLLAMOK 2001. SZEPTEMBER 11.
9/11 egy napsütötte reggellel kezdődött.
Később indultam munkába, mint korábban,
mivel akkor léptem be a CIA nyugdíjprogramjába.
Elindultam a központba, ahol két éven át helyettes vezető voltam.
KÖZPONTI HÍRSZERZŐ ÜGYNÖKSÉG
Szomorú napnak ígérkezett, mivel tudtam, hogy hiányozni fog a munka.
Egyszer csak zűrzavar kerekedett.
Egy rendkívül felzaklató élő felvétellel jelentkezünk.
Ez a Világkereskedelmi Központ. Meg nem erősített híreink szerint…
Ott a második repülőgép!
Újabb utasszállító csapódott be a Világkereskedelmi Központba!
Szentséges ég!
Élő felvételünkön Washingtont láthatjuk.
Ömlik a füst a Pentagonból.
- United 93, 350-es repülési magasság! - United 93!
Van hír a United 93-asról?
Már nincsenek az égben.
- Nincsenek? Mikor szálltak le? - Nincsenek.
Nem szálltak le.
Lezuhantak?
Mindenki az al-Káidára gyanakodott.
Az FBI, az amerikai hadsereg, mindenki.
Nem nagyon volt más olyan csoport, akik annyira szervezettek lettek volna,
hogy képesek kitervelni,
majd végrehajtani valami ilyesmit Amerika ellen.
Az elnök amerikai katonákat vagy CIA-ügynököket akart
Afganisztánba küldeni, hogy levadásszák Bin Ládent.
Aztán 14-én felhívott a Terrorelhárítási Központ egyik vezetője,
hogy lenne-e kedvem vezetni az első afganisztáni csapatunkat.
Engem tartott a legalkalmasabbnak a feladatra az ügynökségen belül
a többéves tapasztalatom miatt.
Persze igent mondtam.
Egész Amerika vissza akart vágni a terroristáknak,
erre lehetőséget kapok, hogy én vezethessem a támadást?
Persze, hogy megyek! A feleségem nem örült.
„Nyugdíjba mész!
Minek vágsz bele ilyesmibe 59 évesen?”
Volt egy kép egy tűzoltóról a Washington Postban.
A díszegyenruhájában zokogott, mert éppen egy temetésen volt.
Felemeltem, és azt mondtam: „Ezért.”
Nem tudtam nemet mondani.
KÖZPONTI HÍRSZERZŐ ÜGYNÖKSÉG
BIZALMAS
A KÉMEK VILÁGA
ÁLLTÖRŐ MŰVELET
Ma gyászol Washington és az egész világ.
A nemzet az elhunytak, az eltűntek, illetve a súlyos sérültek előtt tiszteleg.
Mindannyian meg voltunk döbbenve. A teljes amerikai kormány.
A Fehér Ház Válságtermében tartottak rendkívüli értekezletet.
A Terrorelhárítási Központ vezetője,
illetve a Központi Hírszerzés feje, George Tenet is ott voltak.
Megvitatták, hogy miképpen tudnánk reagálni.
Tudtuk, hogy Bin Láden volt a felelős, aki akkor Afganisztánban tartózkodott.
Ő építette ki az al-Káida hálózatát.
Korábban már jártam Afganisztánban,
1996 és 1999 között három alkalommal is.
Kapcsolatban álltunk az ország összes ismert parancsnokával.
Így hát logikus volt, hogy ott kell lennem az első találkozón,
hogy az oldalunkra állítsam őket.
Elkezdtünk dolgozni a terven a Terrorelhárítási Központtal,
elkezdtük összerakni a csapatot.
Phil Reillyt, az ügynökség valószínűleg legfiatalabb magas rangú hírszerzőjét
javasolták a helyettes csapatvezetőmnek.
Elég volt vele tíz perc, hogy tudjam, ő az emberünk.
Már a találkozásunk előtt is ismertem Gary Schroent.
Rendkívül neves volt a CIA-n belül.
AZ ÁLLTÖRŐ ALAKULAT VEZETŐJE
Szinte legendás figura volt a közel-keleti részlegünkön.
A legmagasabb kitüntetésben részesült a 9/11 előtti teljesítményéért.
A szándékaim nem kimondottan voltak nemesek.
Borzasztó dühös és szomorú voltam. Sok más emberhez hasonlóan
én is el akartam kapni a támadásért felelőseket.
Szóval a bosszú eléggé motiváló volt.
Mindemellett lekötelezve és kitüntetettnek éreztem magam.
Igazi főnyereménynek tartottam, hogy bekerülhettem ebbe a csapatba.
A küldetésünket Cofer Black, a terrorelhárításiak vezetője mondta el.
Személyesen kellett felkeresnünk az afgán Északi Szövetséget,
magunk mellé állítani őket, és tisztázni, hogy jelentős haderőt fogunk mozgósítani,
és hogy együtt akarunk működni.
Azt mondta: „Fel kell készíteni őket a különleges alakulataink érkezésére,
akik majd célpont-meghatározást végeznek a Kabul előtti frontvonalon.
Miután megtörték a tálibokat, hatoljanak be Kabulba,
és vadásszák le Bin Ládent és a hadnagyait!
Miután végeztek Bin Ládennel,
vágják le a fejét, tegyék jégre,
és küldjék vissza megmutatni az elnöknek!”
Miután kisétáltam, megkérdeztem Philt, szerinte viccelt-e.
Azt felelte: „Nem, komolyan mondta.”
Mindegy, szóval ezek voltak a parancsaink. Azonnal elkezdtük a szervezést.
Beszerveztem a legjobb összekötőt, Johnt.
AZ ÁLLTÖRŐ HARCTÉRI ÖSSZEKÖTŐJE
És kiválasztottam még egy paramilitáris tisztet, Philt.
Gary megszerezte a közel-keleti részleg legjobb műveleti tisztjét, Christ.
AZ ÁLLTÖRŐ MŰVELETI TISZTJE
Egy másik fickó pedig tengerészgyalogos volt.
Értett a robbanóanyagokhoz.
Hatalmas, erős ember volt.
Szanitécnek pedig Dokit, Phillips dokit választottuk.
A különleges alakulat részeként Vietnámban szolgált mint szanitéc.
Pontosan tudta, mire lesz szükségünk a terepen.
Részese voltam egy programnak, amelyben légi megfigyelést végeztünk
azokon a területeken, ahol Bin Láden gyakran járt.
A mi csapatunk videózta le Oszáma bin Ládent,
miközben a Tarnak birtokon sétált.
Pilóta nélküli, fegyvertelen kémrepülők
repülnek az al-Káida ismert kiképzőtáborai felett.
A felvételek élőben kerülnek továbbításra a CIA központjába a világ túloldalán.
Lebilincselő képeket rögzítettek.
A CIA KÉMDRÓNFELVÉTELEI
Erről a magas, fehér köntösben sétáló alakról
több hírszerzési elemző is úgy tartja, hogy ő Oszáma bin Láden.
Szóval úgy gondoltuk, ha szükséges, vissza tudnánk menni, hogy elfogjuk őt.
Ezzel foglalkoztam 9/11 előtt.
Szeptember 10-ére mindennel végeztünk.
Egy lufthansás géppel tartottunk hazafelé.
Szeptember 11-én kellett volna hazaérnie.
A lányom felhívott, hogy merre jár az apja.
Azt feleltem, hogy úton van.
KANDAHÁR
A Közép-Atlanti-hátságnál szólt a pilóta, hogy lezárták az ország légterét.
Doki az újfundlandi Ganderben ragadt.
Repülési tilalom volt érvényben, így ő sem repülhetett.
Fontos volt, hogy visszajuttassuk magunkhoz.
Amikor Dave felhívott, kérdeztem, hogy mikor fog hazaérni.
Gondoltam, hamar feloldják a tilalmat.
Azt mondta, nem jön haza, mert gépet küldenek érte,
és hogy majd találkozunk
úgy talán egy-két hónap múlva.
Sue alaposan ismerte az ügynökséget, ezért azonnal tudta, hová megyek.
Tudott róla, hogy 1980 óta rendszeresen Afganisztánban dolgoztam, innen tudta.
Kiderült, hogy van egy helikopter, amit majd használhatunk.
Egy CIA-s helikopter várt ránk.
Háromfős legénysége volt, így összesen tízen voltunk CIA-sek,
akikkel megpróbáltunk behatolni Afganisztánba.
Úgy néztünk ki, mint a kiöregedett akcióhősök.
Az alakulatunk tagjai
a világ minden táján dolgoztak már.
ÁLLTÖRŐ ALAKULAT
Meglepő módon a CIA-nek van egy létesítménye,
ahol az emberiség összes fegyvere megtalálható.
Masszív mennyiségekben.
Minden választott fegyverből magunkkal vittünk tízet,
illetve annyi lőszert, amennyire csak szükségünk lehet.
Azt hittük, katonai egyenruhás raktár is van valahol.
A CIA-nál nincs ilyen, így fogtuk a pénzt, és a helyi áruházban szerelkeztünk fel.
Hárman mentünk. Telepakoltunk egy nagy bevásárlókocsit.
Az egyik eladó megkérdezte, hogy hová készülünk.
Azt feleltem, a hegyekbe. Kérdezte, hogy merrefelé.
Erre azt mondtam, a tengerentúlon. Utána nem válaszolt, csak bámult minket.
Végül pedig elraktunk még hárommillió dollárnyi készpénzt.
Nélkülözhetetlen volt ez a kezdeti hárommillió dollár
a hadurak meggyőzéséhez, hogy helyesen döntsenek,
illetve a műveleteink végrehajtásához.
DUSANBE, TÁDZSIKISZTÁN 2001. SZEPTEMBER 19.
Utána elindultunk, és találkoztunk az Mi-17-esünkkel,
az orosz helikopterünkkel.
Szeptember 26-án megkaptuk az engedélyt,
hogy behatoljunk Afganisztánba.
Az Andzsumán-hágón át repültünk.
Úgy hozta a sors, hogy a helikopterünket nemrég újították fel,
legalábbis valamennyire.
Ezt azért mondom, mert nem volt jó állapotban.
Ahogy emelkedtünk, hallani lehetett, ahogy megváltozik a motor hangja.
Erőlködni kezdett, mert egyre jobban ritkult a levegő,
és fokozatosan csökkent a felhajtóerő.
A pilóták folyamatos kapcsolatban voltak a belső rádiórendszeren az összekötőnkkel.
Aggódtak, hogy nem érünk célba.
Hogy vissza kell fordulni.
A helikopter emelkedési csúcsmagassága meg sem közelítette az 5200 métert.
Borzasztóan megtépázta a gépet a Hindukus hegységein való átkelés.
Éreztük, hogy alig bírt az égben maradni.
Mikor süllyedni kezdtünk, megváltozott a motor hangja.
Felderültek az arcok.
Az Andzsumán-hágó után sínen voltunk.
Leereszkedtünk a Pandzsír-völgybe.
PANDZSÍR-VÖLGY, AFGANISZTÁN 2001. SZEPTEMBER 26.
Szeptember 26-án, 14:30 körül érkeztünk meg.
Mikor kiszálltam,
úgy nagyjából 10-11 afgán várt odakinn.
Az Északi Szövetség tagjai.
Ötüket felismertem, ahogy ők is engem.
A korábbi látogatásaimkor találkoztunk.
JUSZUF DZSAN NESZÁR AZ ÉSZAKI SZÖVETSÉG HIVATALOS OPERATŐRE
Mindenki boldog volt, köztük én is, hogy az amerikaiak belépnek a háborúba.
Örültünk neki, hogy a helyi konfliktusból nemzetközi háború kerekedett,
és hogy a világ végre közbeavatkozott.
Azt mondták, készek megtámadni Afganisztánt,
de mindezek előtt szeretnék megérteni a nézőpontunkat.
Hogy miként viszonyulunk ehhez, hogy elfogadjuk-e a segítségüket.
Az Északi Szövetség egységesen támogatta a tálibok és az al-Káida megtámadását.
De maga a szövetség legbelül mégis törékeny volt,
mert számos különböző afgán etnikumot egyesített.
2000-2001 környékén a táliboké volt az ország háromnegyede.
De a Pandzsír-völgyet nem tudták elfoglalni.
Szóval patthelyzetben voltak.
Ahmad Sah Maszúd serege
úgy nagyjából 8000 harcosból állt.
Az Északi Szövetség harcosai nagyszerűen értették a dolgukat.
Az övék volt a völgy. Nem engedték át harc nélkül a táliboknak.
Maszud Khalili Ahmad Sah Maszúd legjobb barátja volt.
Szinte testvérek voltak.
Al-Káida…
Bin Láden…
Zavahiri…
Mindannyian Afganisztánhoz köthetők.
A tálibok hozták magukkal a brutalitást.
Ők kezdték el a mészárlást.
A nők attól rettegtek otthon,
hogy vajon mikor viszik majd el őket.
Kivégezni.
Hogy mikor jönnek bántalmazni őket vagy a testvéreiket.
Maszúd parancsnok azt mondta, figyelmeztetnünk kell a világot.
PÁRIZS, FRANCIAORSZÁG 2001. ÁPRILIS 4.
Franciaországba utaztunk.
Akkor járt először Franciaországban. Azért látogatott az országba,
mert az Európai Unió meghívta őt.
A látogatása során rendkívül fontos bejelentést tett.
Az Afganisztánban tevékenykedő tálibok…
FORRÁS: EURÓPAI UNIÓ
…felettébb eltérő módon értelmezik és élik az iszlám vallást.
Az őket támogató csoportoknak,
Oszáma bin Láden szervezetének, illetve a pakisztáni rezsimnek,
hasonlóak a céljaik.
Szeretném hangsúlyozni, hogy ezen csoportok célkitűzései
nem csupán Afganisztánra korlátozódnak.
Higgyenek nekem, Afganisztán után a világ következik majd.
Maszúd lerántotta a leplet a tálibokról,
az al-Káida hálózatáról és Bin Ládenről a nemzetközi színtéren.
PANDZSÍR-VÖLGY, AFGANISZTÁN 2001. SZEPTEMBER 9.
Két arab fickó,
akik Bin Láden és az al-Káida európai ügynökei voltak,
hamis újságírói igazolványt szereztek, és Afganisztánba utaztak egy kamerával,
ami teli volt robbanószerrel.
Aztán szeptember 9-én esélyt kaptak, hogy találkozhassanak Ahmad Sah Maszúddal,
az Északi Szövetség vezetőjével, a tálibok legnagyobb ellenségével.
A parancsnok közvetlenül mellettem ült.
Először a kérdéseiket akarta hallani.
Tizenöt kérdésük volt, amiből nyolc Oszáma bin Ládenről szólt.
Utána bekapcsolták a kamerát…
Felrobbantották a bombát.
Súlyosan megsebesültem.
Mire magamhoz tértem…
négy-öt nap telt el.
Az volt az első kérdésem, hogy mi történt a barátommal.
Meghalt.
Szeptember 9-én, délelőtt 11 óra körül.
Az ölemben halt meg.
Elment.
Afganisztán elvesztett egy hazafit, a világ pedig egy tisztességes embert.
Addigra Bin Láden már alkut kötött a tálibok vezetőjével, Omár mollával.
Pénzt ígért neki,
ha cserébe menedéket kaphat Kandahárban és az országban.
KANDAHÁR
Omár molla beleegyezett.
Bin Láden tudta, hogy Ahmad Sah Maszúd meggyilkolásával
eltávolítja a tálibok legnagyobb afganisztáni ellenségét.
Bin Láden elmondta, hogy az ő emberei felelnek a támadásért.
„Az amerikaiak a fejemet akarják,
te viszont menedéket ígértél nekem Afganisztánban.”
Így amikor Bin Láden rászabadította az USA haragját Afganisztánra,
az elvei miatt Omár molla nem űzhette el őt.
Ahmad Sah Maszúd halála összekovácsolta az Északi Szövetséget.
Ha bárki is kételkedett volna, ki mellé állnak, többé már nem kellett.
Teljesen mellettünk voltak.
Mi pedig tettük a dolgunkat, azonnal munkához is láttunk.
Biztosítottak nekünk egy házat, amit berendeztünk a bázisunknak.
Mi voltunk a lándzsa hegye. Egyedül voltunk, nem volt segítség.
Az amerikai hadsereg kijelentette, hogy nem fognak velünk tartani,
mert nem tudnának mentőcsapatokat biztosítani,
így túlságosan veszélyes lenne katonákat küldeni egy ilyen helyre.
Mindannyian macsó típusok voltunk.
De mind tudtuk, hogy veszélyben vagyunk.
A helikopter volt az egyetlen menekülőút.
Ha bedöglik a gép, vagy ha nem tud átkelni a hegyen,
akkor marad a gyaloglás.
És elég hosszú az út a hegyeken át
Pakisztán felé.
Le kellett ülnünk kitalálni,
hogy Ahmad Sah Maszúd nélkül most ki is irányítja a szövetséget.
FÁHIM TÁBORNOK AZ ÉSZAKI SZÖVETSÉG VEZETŐJE
Fáhim tábornok lett az Északi Szövetség vezetője.
Rendkívül más típus volt Ahmad Sah Maszúdhoz képest.
De harcos volt, és elkötelezte magát mellettünk.
Találkozót szerveztünk velük, ahol ott voltak a rangidős vezetőik.
Szóval leültünk velük, és ott volt nálam…
250 000 dollár volt nálam.
Megmondtam a parancsnokaiknak,
hogy nem érdekelnek a politikai különbségeik.
Sem az etnikai különbségek.
Ahmad Sah Maszúd idejében mindannyian egységesek voltak.
Én kezeltem a pénzt.
Rengeteg pénz állt rendelkezésre bizonyos célok érdekében.
De ha nem dolgoznak össze, nem kapnak semmit.
Azok kaptak pénzt, akiknek szükségük volt rá.
Az egyes katonai parancsnokok. A csapat biztosította nekik a pénzt.
Létrehoztunk egy közös parancsnokságot.
Néhány CIA-s emberünk,
illetve a szövetség hírszerzői dolgoztak össze.
Fogták az összegyűjtött információkat,
vagy lehallgatták a tálibok rádióit, utána pedig elmondták, mit terveznek.
Taktikai dolgokat.
Hogy hol vannak, mit csinálnak, mire készülnek.
A legnagyobb veszély az volt…
Ha belefutunk a tálibokba vagy az al-Káidába,
akkor vélhetően végünk, mert nyilvánvaló, hogy amerikaiak vagyunk.
Ezzel kénytelenek voltunk szembesülni.
Az volt az egyik feladatunk, hogy kimegyünk a frontvonalra,
és GPS-szel meghatározzuk, hol is van pontosan a frontvonal.
Az első csapat Kunduzba ment.
Kunduzban nagy rakétázások, illetve komoly összecsapások voltak.
AFGANISZTÁN
A másik csapat pedig a Bagram melletti dombságok felé tartott.
BAGRAMI REPTÉR – KABUL
Az volt a terv, hogy elfoglaljuk Bagramot.
Utána pedig Kabul következik.
Lényegében ez volt a küldetésünk.
Az első három-négy hétben az ellenséges pozíciókat mértük fel.
Összedolgoztunk a helyiekkel. Térképeket, lézeres távolságmérőket használtunk
az ellenséges pozíciók beméréséhez,
majd a jelentéseinket visszaküldtük a CIA-nek,
amiket azonnal eljuttattak az amerikai hadseregnek.
SOMALI-SÍKSÁG, AFGANISZTÁN 2001. OKTÓBER 7.
Könyörögtünk a seregnek, hogy bombázzák le a Somali-síkságot.
Volt egy TV az udvarunkon. Bekapcsolták a CNN-t rajta.
A CNN bejelentette, hogy a hadsereg megkezdte a bombázást.
Parancsot adtam a hadseregnek, hogy kezdjenek el légicsapásokat mérni
az al-Káida kiképzőtáboraira,
illetve a tálib rezsim afganisztáni katonai támaszpontjaira.
Az első este Phillel az erkélyen álltunk,
és a Kabul melletti hegyeket figyeltük.
Úgy 50 kilométerre lehettünk, de alacsonyan ültek a felhők az égen.
Azt beszéltük, hogy a robbanások fénye vissza fog tükröződni a felhőkön.
Végül aztán láttunk egy villanást. Jól van, szóval elkezdődött a dolog…
Nem, ez volt minden.
Az első légicsapások nem voltak elsöprőek.
A sereg nem akart civil áldozatokat.
Aggódni kezdtünk, ahogy az Északi Szövetség is.
„Hol van a beígért légierő?”
Mindenki elégedett
és boldog volt, hogy háború indult a tálibok ellen,
de az egységeink nagyobb amerikai támadásokat vártak.
Ahelyett, hogy a kabuli frontvonalra koncentrálták volna a támadásokat,
vagy a Mazár-e Sarif-i, vagy esetleg a takhari frontvonalra,
az egész országot bombázni kezdték.
Mindent, ami tanklerakatnak,
teherautó-szerviznek, gyakorlóterületnek, laktanyának
vagy raktárnak látszott.
Felesleges volt lebombázni ezeket a helyeket.
Az alfa csapat Mazár-e Sarifba ment. Ez egy CIA-osztag volt,
amely eléggé hasonlított az alakulatunkra.
Őket hívták később lovas katonáknak.
Több ellenálló csoport is volt északon.
AZ ALFA CSAPAT VEZETŐJE
Ők a tálib vonalak mögött, a hegyekben harcoltak az ellenséggel.
Feléjük tartottunk.
DOSZTUM TÁBORNOK – ÜZBÉG PARANCSNOK
Abdul Rasid Dosztumot gyakran emlegették hadúrként.
Valójában egy népcsoport vezetője volt.
Ő volt az afganisztáni üzbégek vezetője.
A tálib hatalomátvétel után ellenállási csoport lettek.
Dosztum ellenállói mindenütt ott voltak,
de volt egy Pretoriánusok nevű egysége is.
A személyes testőrsége, akik mindenhová elkísérték őt.
Egy seregnyi lovas, akik porfelhőkből tűntek fel.
Dosztum előre megmondta, hogy itt máshogy mennek dolgok.
Nekik a lovak voltak a páncélozott személyszállítóik.
Gyerekkorom óta lovagolok.
Egy tanyán nőttem fel, szóval engem nem zavart.
A csapat többi tagját már sokkal inkább.
Lényegében az volt a dolgunk,
hogy úttörőkként segítsük
az amerikai különleges erőket.
Az úttörők feladata az, hogy előre biztosítják a terepet,
hogy aztán az egységeink biztonságban Afganisztánba juthassanak.
John Mulholland nyugalmazott altábornagy vagyok a különleges erőktől.
Megtiszteltetés volt, hogy én vezethettem a különleges erők ötödik hadosztályát.
Az első célunk az volt, hogy létrehozzunk egy közös alakulatot
a CIA és a különleges erők embereiből.
Közvetlenül Mulholland ezredessel kommunikáltunk.
Több alkalommal is megpróbált
két Black Hawk helikoptert beküldeni
az Andzsumán-hágón keresztül a völgybe.
Az első két alkalommal olyan pocsék volt az időjárás,
hogy vissza kellett fordulniuk.
PANDZSÍR-VÖLGY, AFGANISZTÁN 2001. OKTÓBER 19.
Az ODA 555 egy támogatóosztag volt. Tizenkét ember és két helikopter érkezett.
Valamilyen oknál fogva a gépek nem a leszállóhelyünkön landoltak.
Egyikük a Pandzsír folyó egyik partján, másikuk pedig a túloldalon szállt le.
Nem volt fogadóbizottság. Azzal üdvözöltük őket,
hogy kiszállás, barátok vagyunk, minden rendben van.
Arrafelé bóklásztunk, amerre gondoltuk, hogy lenniük kéne.
A tengerészgyalogosunk nem bírt magával. Meglátta a folyót,
beugrott, és átúszott a túloldalra.
Megtalálta az egyik csapatot.
Fehér cipzáras dzseki és egy baseballsapka volt rajtam.
Integettem, és azt kiabáltam,
hogy CIA-sek vagyunk, ne lőjenek.
Odajöttek hozzánk.
Bemutatkoztam, hogy: „Gary Schroen, CIA. Isten hozta magukat!”
Aznap éjszaka összesen 24 zöldsapkás érkezett.
Csatlakoztak az alfa csapatunkhoz,
JR Seegerhez és a társaihoz,
és Dosztummal és másokkal együtt közösen mobilizálták a helyi erőket.
PANDZSÍR-VÖLGY – ÁLLTÖRŐ ALAKULAT
MAZÁR-E SARIF – ALFA CSAPAT
A különleges erők feladata az volt,
hogy lézeres célmeghatározást végezzenek a harctéren,
hogy az érkező amerikai gépek
láthassák a lézersugarat.
A lézer kezdőpontját előre megkapták, és a végpontot kellett lebombázniuk,
mert az értékes célpont volt.
Ez volt a SOFLAM.
Dosztum gyakran csinálta azt,
hogy felvette a kapcsolatot az előttünk elhelyezkedő ellenséggel.
Azt mondta nekik, hogy a vesztes oldalon állnak.
Ő nem ilyen udvariasan fogalmazott.
Az esetek többségében
elég csúnya választ kapott a rádióban.
Ekkor odafordult a különleges erőinkhez,
és azt mondta, hogy elkélne egy légicsapás rájuk.
Utána a légierő vagy a haditengerészet lézervezérlésű robbanószert dobott
a megadott helyre.
Ezek után nem kellett sok győzködés,
miután az egyik fickó végignézte, ahogy a társát megsemmisítik,
hogy rájöjjenek, hogy a rossz oldalon állnak.
Mintha a Mad Max és a Star Wars találkozott volna Afganisztánban.
Elegyítenünk kellett az ókori hadviselési formákat, például a lovaglást,
a 21. század technológiáival,
a lézervezérlésű és a precíziós robbanószerekkel.
November elejére világossá vált, hogy mi fog történni.
Garyt várták a washingtoni eligazítások,
mivel ő ismerte legjobban a hadművelet pillanatnyi állapotát.
Bush elnök és társai mohón várták a híreket.
November 4-én hagytam el a völgyet.
November 31-én pedig visszavonultam.
Utána december 4-én leszerződtem a Terrorelhárítási Központtal.
Felkértek, hogy segítsek be a Terrorelhárítási Központnál.
A központ különleges műveleti osztályán.
Én lettem a hírszerzési igazgató. El kellett kapnunk az al-Káidát.
A munka nagyját Washingtonból végeztük.
Szóval átadtuk a hadműveletet a következő Álltörő alakulatnak.
Ezt már Gary Berntsen vezette.
A csapatom egy része ott maradt erősítésnek.
MAZÁR-E SARIF, AFGANISZTÁN 2001. NOVEMBER 10.
Komoly légicsapásokat mértünk
a tálib védelmi állásokra.
Sikerült áttörni az utolsó tálib védelmi vonalon is
a Hindukus északi nyúlványának lábánál.
Megnyílt a terep előttünk egészen Mazár-e Sarifig.
A tálibok gyakorlatilag elhagyták Mazár-e Sarifot.
Nem kellett harcolnunk a városért.
A Mazár-e Sarif-i emberek összegyűltek,
hogy megünnepeljék a tálibok kivonulását.
Egészen fantasztikus érzés volt.
De tudtuk, hogy még nincs vége. Mindenesetre azért szép pillanat volt.
Kapcsolatba léptem Garyék alakulatával.
Északkeletről délnyugatra tartottak.
Egyenesen Kabul irányába.
Kabul felszabadítása volt a végcél.
Kabul a főváros.
A tálib hatalomátvétel előtt is az volt, és utána is az maradt.
Akié a főváros, azé az ország.
Létfontosságú volt visszafoglalni, hogy új kormány kerülhessen hatalomra.
A tálibok már a támadásunk első éjszakáján kivonultak Kabulból.
Én úgy láttam, komplett konvojokkal menekültek.
KABUL, AFGANISZTÁN 2001. NOVEMBER 14.
November 14-én a tábornok bevonult a csapataival a városba.
Megmondta a CIA-s osztagnak,
amely a Somali-síkságon zajló csata óta követte őt,
hogy ő bevonul, ők viszont maradjanak.
A CIA-osztag vele akart tartani.
A csapatunk és a különleges alakulat
követte a tábornokot, aki szimplán behajtott a városba.
Ő volt az Északi Szövetség első vezetője, aki bejutott Kabulba.
Aznap, amikor megkezdődött a tálib erők megtámadása,
én is a frontvonalon voltam, a régi északi útnál,
és Kabul felé haladtunk.
A tankok mentek elől, a gyalogság mögöttük.
Megragadtam a kamerám, felültem egy tankra, és mentünk előre.
Nem tartott sokáig.
Szinte nem volt ellenállás.
Ma reggel az Északi Szövetség begurult Kabulba, ahol a nép fogadta őket.
Mulholland megragadott. Hatalmas ölelést kaptam tőle.
A bordáim bánták.
El volt ragadtatva, hogy Kabul végre elesett.
Ha végiggondoljuk az Álltörő sikereit,
hogy sikeresen legyőzték a tálibokat
lényegében
kevesebb mint két hónap alatt,
az egészen lenyűgöző.
A legnagyobb csalódás az volt, hogy Bin Ládennek sikerült megszöknie.
Abban az időben Gary Berntsen csapata
az afganisztáni Tora Boráig követte Oszáma bin Ládent.
Bizonyítottan ott volt, de átszökött a határon.
BIN LÁDEN MEGSZÖKÖTT
A megelőző erőfeszítések ellenére is. Állítólag 4000 pakisztáni volt a határon.
Talán így is volt, de mégis átszökött.
Miután megtudtuk, hogy Kabul elesett,
már csak Kandahár elfoglalása volt hátra,
ami a tálibok otthona.
Erre december elején került sor.
Szinte minden csapatunk arról számolt be, hogy a tálibok tömegesen kapitulálnak.
A tálibok sok mindent betiltottak.
Például a zenét, a játékot, egy normális emberi civilizáció részeit,
amelyek nélkülözhetetlenek az életben. Ezek ismét elérhetővé váltak számukra.
A borbélyoknál sorban álltak a férfiak, hogy megszabaduljanak a szakálluktól.
A családok, akik elrejtették a rádiójukat, most előkeresték, és bekapcsolták azt.
A gyerekek ismét focizhattak.
Sikeresek voltak,
mivel egyetlen hónap alatt kiűzték a tálibokat az országból.
Hihetetlen volt. A tálibok elhagyták Afganisztánt.
Bizony, jóságos ég!
Egységes erővel szálltunk szembe
a közös ellenségünkkel.
Hámid Karzai lett az ideiglenes elnök.
Akkor és ott, egy új korszak kezdődött el az országban.
Karzai elnök céltudatos vezető.
A kormánya azt a reményt képviseli,
amely átjárja minden afgán szívét egy új, szebb jövő iránt.
Az Egyesült Államok határozottan támogatja Karzai elnök ideiglenes kormányát.
- Isten hozta Washingtonban! Köszönjük! - Köszönöm!
Sikerült bebizonyítanunk, hogy jó döntés volt hagyni,
hogy az afgánok maguk tegyék rendbe a dolgaikat.
Több téren is fejlődtünk, például az oktatás terén.
Egy 300 000 fős sereget is felállítottunk.
Az iskolák, az utak, a kórházak is modernizálódtak.
És visszaszereztünk valami fontosat.
A szabadságunkat.
Nem azért, mert Amerika ezt parancsolta,
hanem mert esélyt kaptunk rá,
hogy megmutassuk a szabadsághoz való jogunkat.
Ezek voltak a háború ajándékai.
Ez a háború nem lesz gyors. Ezt az afgán háborúk történelméből tudjuk,
amelyeknél a kezdeti sikert jellemzően
éveken át tartó vergődés, majd a végső kudarc követte.
Mi nem fogunk így járni.
Több mint 13 év elteltével
Amerika afganisztáni küldetése most felelősségteljes véget ért.
Ideje hazahozni az embereinket.
Amerika véget vetett a 20 éve tartó afganisztáni háborúnak.
Történelmünk leghosszabb háborújának.
Afgánok ezrei menekültek a kabuli repülőtérre,
hogy megpróbáljanak elszökni,
miután a tálibok visszanyerték az ország irányítását.
Szörnyű, hogy a tálibok ismét elfoglalták az országot.
Most még áthatóbban, mint 2001-ben tették.
Minden este imádkozom Afganisztán népéért.
61 éves vagyok, és tudom, hogy ez életem végéig
sötét folt marad a lelkemen.
Nem fogok tudni túllépni ezen.
Talán a vietnámi veteránok is valami hasonlót érezhettek.
Fiatal srác voltam '75-ben.
Nem tudom, a hőseinknek milyen lehetett Saigon bukása,
de fogalmam sincs, hogyan fog túllépni ezen az ország.
Azon, hogy mit tettünk.
Mindenképpen vissza kell mennünk.
Új ellenségek tűntek fel a láthatáron.
Húsz évet pazaroltunk el a semmire! Húsz évet!
Mégis mi értelme volt az egésznek?
Ha belegondolok a történtekbe,
rögtön a drága barátom, Maszud Khalili jut eszembe.
Hogy végig kell néznie, mivé lesz az ország,
amiért annyi áldozatot hozott.
Hogy ez lett a vége.
Többé már semmit sem tehetek.
Szívszorító érzés.
Mivel telt el az elmúlt 43 év ebben a szerencsétlen országban?
Nem békés időszakokkal.
Nem ünnepekkel.
Nem boldog időkkel.
Hanem háborúval.
Azt várjuk Európától, a NATO-tól és az USA-tól,
hogy pénzügyi és katonai támogatást nyújtsanak
az újonnan megalakult ellenállásnak.
Hogy a fiatalok, például Ahmad Maszúd, aki apja nyomdokaiba lépett,
közös erővel újjáépíthessék Afganisztánt,
így létrehozva egy modern országot az afgán népnek
és az eljövendő nemzedékeknek.
A kultúránk részét képezi,
hogy örökké reménykedünk és szeretünk, és hogy sosem adjuk fel.
GARY SCHROEN EMLÉKÉRE 1941. NOVEMBER 6. – 2022. AUGUSZTUS 1.
AZ ÉVAD TARTALMÁBÓL…
A KÉMEK VILÁGA
Noriega kábítószeres tranzitpontnak használta Panamát.
Tudtuk, hogy többé nem hagyhatjuk figyelmen kívül.
Elkezdődött a vadászat.
Oleg Gordijevszkij, egy szovjet KGB-ügynök volt
az egyik legjobb kém, aki valaha a brit hírszerzésnek dolgozott.
Sosem gondoltam, hogy a bajtársamat képesek lesznek beszervezni a britek.
Máskülönben lelőttem volna.
Kapcsolatot találtak a török Szürke Farkasok
és a pápát megtámadó merénylő között.
Az volt a tervem, hogy végzek a pápával, majd öngyilkos leszek.
Mind a 11 túsz életét vesztette.
Golda Meir bosszúért kiáltott.
Az volt az alapelv, hogy nincs duma, csak lövöldözés.
TÁLIB KÉMEK
A CIA korábban még nem csinált ilyesmit.
Az ellenség embereivel próbáltunk együttműködni.
Három nukleáris robbanófej pihen a Csendes-óceán északi részének mélyén.
Elsüllyedt a K-129 nevű hadihajó.
…a Los Angeles Times szaktudósítói.
Ez bizonyos szempontból nehezebb volt, mint a holdra szállás.
A KÉMEK VILÁGA
A feliratot fordította: Gorcsa Norbert