‫- וירג'יניה, ארה"ב, 11 בספטמבר, 2001 -‬
‫ה-11 בספטמבר היה בוקר סתווי יפה ובהיר.‬
‫יצאתי לעבודה מאוחר יותר מהרגיל,‬
‫כי נכנסתי לתוכנית הפרישה של CIA.‬
‫נכנסתי למפקדה,‬ ‫שם הייתי סגן המפקד במשך שנתיים.‬
‫- סוכנות הביון המרכזית -‬
‫זה אמור היה להיות יום עצוב,‬ ‫כי ידעתי שאתגעגע לעבודה שם.‬
‫בשלב מסוים הייתה המולה.‬
‫ידיעה שהתקבלה זה עתה,‬ ‫אלו תמונות קשות בשידור חי.‬
‫זה מרכז הסחר העולמי.‬ ‫קיבלנו דיווחים לא מאושרים הבוקר…‬
‫הנה המטוס השני.‬
‫מטוס נוסעים נוסף פוגע במרכז הסחר העולמי.‬
‫אלוהים.‬
‫זהו שידור ישיר מוושינגטון…‬
‫- 9:43 בבוקר -‬
‫ועשן מיתמר מהפנטגון.‬
‫יונייטד 93, נא לאמת 350.‬
‫יונייטד 93.‬
‫יונייטד 93, יש לך מידע על זה?‬ ‫-כן, הוא ירד.‬
‫הוא ירד?‬ ‫-כן.‬
‫מתי הוא נחת? כי יש לנו אישור…‬ ‫-הוא לא נחת.‬
‫אה, הוא ירד?‬
‫כולם הניחו שזה אל-קאעידה.‬
‫כפי שאמרתי, FBI, צבא ארה"ב, כל…‬
‫כי לא היו קבוצות עם יכולות ארגון שכאלו‬
‫והיכולת לתכנן משהו,‬ ‫ולבצע משהו בקנה מידה כזה כנגד ארה"ב.‬
‫הנשיא אמר, "אני רוצה אמריקנים…‬
‫"אם מהצבא ואם מ-CIA‬ ‫בשטח אפגניסטן, בציד אחר בין לאדן."‬
‫ב-14 בחודש,‬ ‫מפקד המרכז ללוחמה בטרור התקשר ואמר,‬
‫"גרי, אתה רוצה לקחת צוות,‬ ‫את הצוות הראשון לאפגניסטן?"‬
‫הוא אמר, "אין מישהו בסוכנות‬ ‫עם מוכנות גדולה משלך.‬
‫"עבדת על זה שנים."‬
‫אמרתי, "כמובן שאלך.‬
‫"כל אזרחי ארה"ב‬ ‫רוצים מתקפה נגדית כנגד הטרוריסטים,‬
‫"ואתה אומר לי שאנהיג את המתקפה? כן."‬
‫אשתי לא הייתה מרוצה. היא אמרה, "אתה פורש.‬
‫"אתה בן 59, למה את עושה את זה?"‬
‫הייתה תמונה בוושינגטון פוסט‬ ‫של כבאי בניו יורק.‬
‫רק הפנים שלו, במדים ייצוגיים,‬
‫ודמעות זולגות על פניו, כי הוא היה בהלוויה.‬
‫הראיתי לה ואמרתי, "בגלל זה אני נוסע."‬
‫אמרתי, "אני לא יכול שלא."‬
‫- סוכנות הביון המרכזית -‬
‫- מסווג -‬
‫- סיפורי ריגול -‬
‫- מבצע "שובר לסת" -‬
‫יום זיכרון. בוושינגטון וברחבי העולם,‬
‫האומה עוצרת לזכר האבודים, הנעדרים…‬
‫שהשתנו לעד.‬
‫אני חושב שכולנו היינו בהלם.‬ ‫ממשלת ארה"ב הייתה בהלם.‬
‫- שלושה ימים אחרי 11.9 -‬
‫הם נפגשו בבית הלבן,‬
‫בחדר המצב. ראש המרכז ללוחמה בטרור.‬
‫- גרי שרואן‬ ‫מפקד "שובר לסת" -‬
‫ראש סוכנות הביון המרכזית,‬ ‫ג'ורג' טנט, היה שם.‬
‫והם נפגשו ודיברו על התגובות האפשריות.‬
‫ידענו שזה היה…‬
‫בין לאדן, ושהוא נמצא באפגניסטן.‬
‫ושהוא בנה את רשת אל-קאעידה.‬
‫נסעתי לאפגניסטן בתקופה ההיא,‬
‫מ-1996 עד-1999, בשלוש הזדמנויות שונות.‬
‫היה לנו קשר עם כל מפקד בכיר במדינה.‬
‫אז היה הגיוני שאחזור לשם במשלחת הראשונה,‬
‫כדי לשכנע אותם לעבוד איתנו.‬
‫באתו רגע התחלנו לתכנן,‬ ‫המרכז ללוחמה בטרור ואני,‬
‫התחלנו להרכיב את הצוות.‬
‫- פיל ריילי -‬
‫פיל ריילי, אחד מקציני הביון הצעירים‬ ‫שעמדו בראש סוכנות הביון,‬
‫הוצע לתפקיד הסגן שלי בצוות.‬
‫דיברנו במשך עשר דקות ואמרתי, "זה הבחור."‬
‫- פיל ריילי -‬
‫כשפגשתי את גרי שרואן הכרתי את שמו.‬
‫הוא היה דמות מוכרת ב-CIA.‬
‫- גרי שרואן -‬
‫הוא היה כמעט אגדי באגף המזרח הקרוב.‬
‫הוא הביא להצלחה הגדולה ביותר בסוכנות,‬ ‫על אירועים לפני ה-11 בספטמבר.‬
‫הרגשות שלי לא היו הכי אציליים.‬
‫הרגשתי כעס וזעם ורציתי, כמו רבים אחרים,‬
‫לתפוס את האחראים למתקפה על המדינה שלנו.‬
‫אז נקמה הייתה מניע גדול מבחינתי.‬
‫כמו כן, למען האמת, זה היה כבוד גדול.‬
‫ידעתי שזה כמו זכייה בלוטו,‬ ‫להיות בצוות הזה.‬
‫המשימה שלנו ניתנה לנו על ידי קופר בלאק,‬ ‫ראש המרכז ללוחמה בטרור.‬
‫זה היה להיכנס לאפגניסטן,‬ ‫ליצור קשר עם הברית הצפונית,‬
‫לצרף אותם לצד שלנו.‬
‫להסביר להם שנביא לשם‬ ‫כוחות גדולים של צבא ארה"ב ושנעבוד ביחד.‬
‫הוא אמר, "תכינו אותם‬ ‫לקבלת כוחות מיוחדים מארה"ב,‬
‫"שיגיעו בשלב מסוים,‬ ‫כדי שהם יבצעו סימון מטרות ב…‬
‫"קווי החזית בקאבול.‬
‫"לאחר שתעברו את הטליבאן,‬ ‫תשברו אותם ותיכנסו לקאבול,‬
‫"תרדפו את הסגנים של בן לאדן.‬
‫"לאחר שתהרגו את בן לאדן,‬
‫"תערפו את ראשו ותשימו אותו בקרח יבש‬
‫"ותשלחו אותו לכאן כדי שאראה לנשיא."‬
‫ואז יצאתי ואמרתי לפיל, "הוא התבדח?"‬
‫פיל אמר, "לא, בנאדם. הוא רציני."‬
‫אלו היו הפקודות שקיבלנו. ובאותו רגע…‬
‫התחלנו לתכנן.‬
‫יש לי מתקשר-שטח מצוין, ג'ון.‬
‫- "ג'ון"‬ ‫מתקשר שטח במבצע "שובר לסת", CIA -‬
‫ובחרתי קצין צבאי נוסף שגם שמו פיל.‬
‫גרי בחר את הקצין הקרבי טוב ביותר‬ ‫באגף המזרח הקרוב, כריס.‬
‫- "כריס" -‬
‫היה גם לוחם לשעבר מ"אריות הים".‬
‫הוא הבין בתחמושת.‬
‫והוא היה אדם ענק וחזק.‬
‫- האל מרימן -‬
‫- דיוויד ל. "דוק" פיליפס -‬
‫גייסנו את דוק, דוק פיליפס, שהיה הרופא.‬
‫הוא היה חובש קרבי בווייטנאם‬ ‫בימי הכוחות המיוחדים.‬
‫הבחור הזה ידע בדיוק מה לקחת למקום כזה.‬
‫עבדתי על תכנית שביצעה מעקב אווירי…‬
‫- דיוויד ל. "דוק" פיליפס -‬
‫באזורים שבהם בן לאדן נמצא לעתים קרובות.‬
‫הצוות שלנו היה זה שצילם‬
‫את אוסמה בן לאדן הולך בחוות טרנק.‬
‫מטוסי ריגול לא מאוישים ולא חמושים‬ ‫בשם "טורפים",‬
‫טסים מעל מחנות אימונים של אל-קאעידה.‬
‫התמונות הועברו בשידור חי‬ ‫למפקדת CIA בקצה השני של העולם.‬
‫"הטורף" צילם תמונות יוצאות דופן.‬
‫הדמות הגבוהה הזאת בגלימה לבנה.‬
‫מומחי ביון רבים מאמינים שזה אוסמה בן לאדן.‬
‫אז הרעיון היה שאם נצטרך,‬ ‫נחזור לשם ונתפוס אותו.‬
‫וזה מה שעשיתי לפני 11 בספטמבר.‬
‫בעשירי בספטמבר הכול היה מוכן.‬
‫טסנו הביתה בטיסה של לופטהנזה.‬
‫- לופטהנזה -‬
‫ב-11 בספטמבר,‬ ‫הוא היה אמור לחזור הביתה באותו בוקר.‬
‫- סו פיליפס -‬
‫בתי התקשרה ואמרה, "איפה אבא?"‬ ‫ואמרתי, "הוא בדרך הביתה."‬
‫- אפגניסטן‬ ‫קנדהאר -‬
‫ברכס המרכז-אטלנטי הטייס הודיע‬ ‫שסוגרים את המרחב האווירי.‬
‫דוק פיליפס נתקע בגנדר, ניופאונדלנד.‬
‫כל המטוסים היו מקורקעים,‬ ‫והוא היה מקורקע איתם.‬
‫אז היה חשוב להחזיר אותו אלינו.‬
‫דייב התקשר ואמרתי,‬ ‫"יש לך מושג מתי תחזור הביתה?‬
‫"כי הטיסות בטח יחזרו לאוויר בקרוב."‬
‫הוא אמר, "אני לא חוזר.‬ ‫הם טסים אליי כדי לאסוף אותי ו…‬
‫"אני אראה אותך כנראה…‬
‫"בעוד חודש או חודשיים."‬
‫סו הייתה בסוכנות די הרבה,‬
‫והיא מיד ידעה לאן אני טס.‬
‫היא ידעה שאני עובד באפגניסטן‬ ‫מאז 1980, אז היא ידעה.‬
‫מסתבר שהיה מסוק שעמדנו להשתמש בו.‬
‫זה היה מסוק בבעלות CIA שחיכה לנו.‬
‫היו בו שלושה אנשי צוות,‬ ‫אז היינו בסך הכול עשרה אנשים…‬
‫סוכני CIA שטסים לאפגניסטן,‬ ‫כשניסינו להיכנס לשם.‬
‫נראינו כמו חבורה מהמערב הפרוע‬ ‫שיוצאת למלחמה.‬
‫אותה קבוצה של אנשים‬ ‫שעשו דברים כאלו בכל העולם.‬
‫- צוות "שובר לסת" -‬
‫ול-CIA יש מקום, למרבה ההפתעה,‬
‫שיש בו את כל סוגי הנשקים שקיימים בעולם,‬
‫ובכמויות גדולות.‬
‫היה לנו עשר יחידות מכל נשק,‬
‫בנוסף לכל סוגי התחמושת שחשבנו שנצטרך.‬
‫חשבתי שיהיה לנו מחסן עם מדים צבאיים,‬ ‫ל-CIA אין כאלו.‬
‫אז לקחנו כסף לחנות לציוד מחנאות והצטיידנו.‬
‫היינו שלושה,‬ ‫עגלת הקניות הגדולה שלנו הייתה מלאה בציוד.‬
‫אחת הנשים באה ואמרה, "לאן אתם נוסעים?"‬
‫אמרתי, "לטייל בהרים." היא אמרה, "איפה?"‬
‫אמרתי… "בחוץ לארץ."‬
‫היא לא אמרה כלום ורק הביטה בנו.‬
‫והדבר האחרון שלקחנו‬ ‫היה שלושה מיליון דולרים במזומן.‬
‫חשוב לקחת מזומנים.‬
‫שלושת מיליוני הדולרים‬ ‫היו החלק הראשון של התשלום עבור…‬
‫לשכנע את מפקדי הצבא‬ ‫לעשות את הדבר הנכון.‬
‫צריך כסף כדי לרכוש ציוד ללוחמה בתוקפים.‬
‫- דושאנבה, טג'יקיסטן,‬ ‫ה-19 בספטמבר, 2001 -‬
‫לאחר מכן התקדמנו.‬
‫בסופו של דבר הגענו ל-Mi-17, מסוק רוסי.‬
‫קיבלנו אישור ב-26 בספטמבר‬ ‫להיכנס לאפגניסטן.‬
‫טסנו דרך מעבר אנג'ומן.‬
‫ובמקרה המסוק היה לאחר שיפוץ ותיקונים.‬
‫אני אומר את זה, כי המסוק לא היה במצב טוב.‬
‫כשהמראנו שמענו שינוי ברעש המנוע.‬
‫הוא התאמץ בגלל שהאוויר נהיה דליל,‬
‫ואין מספיק… ההמראה אטית.‬
‫בעיקרון, הם דיברנו בקשר הפנימי‬
‫עם איש התקשורת שלנו.‬
‫הם לא ידעו אם נגיע ליעד.‬
‫אולי נצטרך להסתובב.‬
‫סייג הרום של המסוק‬ ‫אינו מתקרב ל-17 אלף רגל.‬
‫הדבר הזה ממש מתאמץ‬ ‫לטוס מעל ההרים בהינדו-כוש.‬
‫הרגשנו אותו מתאמץ להישאר באוויר.‬
‫כשהתחלנו לרדת שמענו שינוי ברעש המנוע,‬
‫וכולם היו מרוצים.‬
‫כשעברנו את מעבר אנג'ומן ידענו שהכול בסדר,‬ ‫וירדנו לעמק פנג'שיר.‬
‫- עמק פנג'שיר, אפגניסטן‬ ‫ה-26 בספטמבר, 2001 -‬
‫זה היה בערך ב-14:30, ב-26 בחודש.‬
‫כשירדתי למטה, היו בערך עשרה…‬
‫אחד-עשר אפגנים שעמדו שם.‬
‫חבר'ה מהברית הצפונית.‬
‫זיהיתי חמישה מהם…‬
‫והם זיהו אותי,‬ ‫נפגשנו בעבר בכמה מהביקורים שלי.‬
‫- יוסוף ג'אן נסאר‬ ‫צלם רשמי, הברית הצפונית -‬
‫כולם היו שמחים, כולל אותי, כי…‬
‫האמריקנים מעורבים במלחמה.‬
‫שמחנו שהמלחמה הזאת‬ ‫תהפוך למלחמה בינלאומית,‬
‫ושהעולם יתערב במה שקורה כאן.‬
‫- אשמט פרוז‬ ‫דיפלומט, הברית הצפונית -‬
‫הם אמרו, "אנחנו מוכנים לתקוף את אפגניסטן,‬
‫"אבל לא מבלי להבין את ההשקפה שלכם.‬
‫"מה דעתכם לגבי העניין הזה?‬ ‫אתם מקבלים אותו, או לא?"‬
‫הברית הצפונית הייתה ברית מאוחדת,‬
‫שתקפה את הטליבאן ורדפה את אל-קאעידה.‬
‫אבל במובנים רבים,‬ ‫מתחת לפני השטח זה היה מצב שברירי.‬
‫כי זה איחד בין‬ ‫קבוצות אתניות שונות באפגניסטן.‬
‫הטליבאן שלט‬ ‫בשלושה רבעים מהמדינה באותה עת,‬
‫בשנים 2000 ו-2001.‬
‫אבל הם לא הצליחו לכבוש‬ ‫את עמק פנג'שיר.‬
‫אז הם היו במבוי סתום.‬
‫אחמד שאה מסעוד‬ ‫פיקד על צבא של כ-8,000 לוחמים.‬
‫לוחמי הברית הצפונית מעולים בתחומם.‬
‫זה העמק שלהם. הם לא יתנו לטליבאן‬ ‫להיכנס אליו מבלי להילחם.‬
‫מסעוד חלילי‬ ‫היה חברו הטוב של אחמד שאה מסעוד.‬
‫הם היו כמו אחים.‬
‫אל-קאעידה.‬
‫בן לאדן.‬
‫זוואהירי.‬
‫- מסעוד חלילי -‬
‫כולם היו באפגניסטן.‬
‫הטליבאן היה באמת אכזר.‬
‫באמת הרג.‬
‫כל ילדה ישבה בביתה חשבה…‬
‫"הם באים עכשיו לקחת אותי?‬
‫"להרוג אותי?‬
‫"לדחוף אותי…‬
‫"ואת אחי?"‬
‫המפקד מסעוד אמר,‬ ‫"אנחנו צריכים להזהיר את העולם."‬
‫- פריז, צרפת‬ ‫הרביעי באפריל, 2001 -‬
‫נסענו לצרפת.‬
‫הביקור הראשון שלו בצרפת.‬
‫ושם, בצרפת…‬
‫הוא הוזמן על ידי האיחוד האירופאי.‬
‫ושם הוא הכריז על משהו חשוב מאוד.‬
‫ארגון הטליבאן שפועל כיום באפגניסטן…‬
‫- מקור: האיחוד האירופאי -‬
‫יש להם חזון ופרשנות ספציפיים של האיסלאם.‬
‫הקבוצות שתומכות בהם…‬
‫כמו זו של אוסמה בן לאדן‬ ‫ביחד עם המשטר הפקיסטני,‬
‫המטרות שלהן דומות.‬
‫אני מבקש להדגיש שהמטרות של הקבוצות האלו‬
‫אינן מוגבלות לאפגניסטן בלבד.‬
‫האמינו לי, המטרות שלהן הן מעבר לאפגניסטן‬
‫אל שאר העולם.‬
‫מסעוד…‬
‫חשף את הפרצוף האמיתי של הטליבאן,‬
‫ושל רשת אל-קאעידה…‬
‫ושל בן לאדן, בפני הקהילה הבינלאומית.‬
‫- עמק פנג'שיר, אפגניסטן‬ ‫התשיעי בספטמבר, 2011 -‬
‫שני בחורים ערבים שהיו מקושרים‬ ‫לבן לאדן ואל-קאעידה מאירופה,‬
‫קיבלו תעודות עיתונאים מזויפות‬ ‫והגיעו לאפגניסטן עם מצלמה,‬
‫והכניסו אליה חומרי נפץ.‬
‫ובתשיעי בספטמבר,‬
‫הם הצליחו להיפגש עם אחמד שאה מסעוד‬
‫מנהיג הברית הצפונית,‬ ‫האויב הגדול ביותר של הטליבאן.‬
‫המפקד ישב לידי.‬
‫כתף אל כתף.‬
‫המפקד אמר, "תגידו לי את השאלות מראש."‬
‫אלו היו 15 שאלות בדיוק.‬
‫שמונה מהן היו על אוסמה בן לאדן.‬
‫ואז הם הפעילו את המצלמה.‬
‫הם הפעילו את הפצצה.‬
‫נפצעתי קשות.‬
‫פקחתי את עיניי שם אחרי…‬
‫ארבעה או חמישה ימים.‬
‫השאלה הראשונה הייתה,‬ ‫"איך? מה קרה לחבר שלי?"‬
‫מת.‬
‫זה היה בתשיעי בספטמבר.‬
‫בערך ב-11 בבוקר.‬
‫והוא מת בזרועותיי.‬
‫הוא מת.‬
‫אפגניסטן איבדה בן.‬
‫העולם איבד אדם ישר.‬
‫עד אז, בן לאדן עשה עסקה‬ ‫עם מנהיג הטליבאן, מולה עומר.‬
‫"אני אתן לך כסף…‬
‫"אם תיתן לי מקלט כאן בקנדהאר ובמדינה."‬
‫ומולה עומר הסכים.‬
‫בן לאדן ידע שאם הוא יהרוג‬ ‫את אחמד שאה מסעוד,‬
‫זה יסלק את האויב הגדול ביותר‬ ‫של הטליבאן באפגניסטן.‬
‫בן לאדן אמר למולה עומר‬ ‫שהחבר'ה שלו ביצעו את המתקפה.‬
‫"עכשיו האמריקאים ירדפו אותי,‬ ‫והסכמת שאוכל להישאר כאן באפגניסטן."‬
‫אז כשבן לאדן עורר‬ ‫את זעמה של ארה"ב על אפגניסטן,‬
‫על פי העיקרון שמולה עומר חי לפיו,‬ ‫הוא לא יכול היה לזרוק אותו החוצה.‬
‫מותו של אחמד שאה מסעוד‬ ‫איחד את הברית הצפונית.‬
‫פעם לא היה ברור באיזה צד הם יתמכו,‬
‫וכעת לא היה ספק.‬
‫הם היו לגמרי בעניין.‬
‫שבעה מאיתנו התחילו בעבודה מיד,‬ ‫ועשינו את המוטל עלינו.‬
‫ראשית התמקמנו בבית שקיבלנו, מעין בית בטוח.‬
‫בעיקרון אמרנו שאנחנו חוד החנית.‬
‫אנחנו כאן, אין מישהו אחר.‬
‫הסיבה שצבא ארה"ב…‬
‫הכריז שהם לא יבואו איתנו,‬
‫זה משום שלא הייתה אפשרות לחילוץ והצלה.‬
‫מסוכן מדי לשלוח חיילים‬ ‫למקום שממנו לא ניתן לחלץ אותם.‬
‫כולנו היינו מאצ'ואיסטים, כביכול.‬
‫אבל כולם ידעו שזה מסוכן.‬
‫לא הייתה דרך מילוט, מלבד במסוק.‬
‫ואם המסוק יתקלקל‬ ‫או שלא יוכל לעבור את ההר,‬
‫ייתכן שנאלץ לצאת ברגל.‬
‫כי… וזו הייתה דרך ארוכה‬ ‫מעבר להרים לפקיסטן.‬
‫ישבנו וניסינו לחשוב…‬
‫בארגון החדש בלי אחמד שאה מסעוד,‬ ‫מי היה המפקד?‬
‫- הגנרל פאחים, מנהיג הברית הצפונית‬ ‫סגן הנשיא של אפגניסטן -‬
‫הגנרל פאחים, שהיה אז מנהיג הברית הצפונית,‬
‫היה שונה מאוד מאחמד שאה מסעוד.‬
‫אבל הוא היה לוחם והוא התחייב לעבוד איתנו.‬
‫אז אנחנו הולכים לפגישה ויש שם…‬
‫יש שם צוות של גברים מבוגרים.‬
‫ו… אז ישבנו ויש לי…‬
‫סכום של 250 אלף דולר.‬
‫אמרתי למפקדי הברית הצפונית בעמק‬
‫שאני לא רוצה לשמוע על מחלוקת פוליטית.‬
‫אני לא רוצה לשמוע על מחלוקת אתנית.‬
‫תחת אחמד שאה מסעוד, הייתם מאוחדים.‬
‫כי אני שולט בכסף…‬
‫ואני יכול לתת הרבה כסף למטרות ספציפיות.‬
‫אבל אם אתם לא עובדים יחד,‬ ‫אתם לא מקבלים כלום.‬
‫הכסף הלך למפקדים שהיו זקוקים לו.‬
‫מפקדי הצבא השונים…‬
‫וכל זה ניתן על ידי הצוות.‬
‫ארגנו מה שנקרא מרכז איחוד.‬
‫זה היה כמה מאנשי CIA,‬
‫וכמה אנשי ביון מהברית הצפונית.‬
‫הם לקחו מודיעין שהם אספו,‬
‫או האזינו למכשירי הקשר של הטליבאן‬ ‫ואז אמרו, "זה מה שקורה."‬
‫זה מידע טקטי.‬
‫איפה הטליבאן? מה הם עושים? מה קורה?‬
‫אחת הסכנות שהיינו נתקלים בהן…‬
‫אם תיקלע למארב של הטליבאן או של אל-קאעידה‬
‫כנראה שלא יראו אותך שוב לעולם,‬ ‫כי ברור שאתה אמריקני.‬
‫זו הייתה סכנה אמיתית.‬
‫דבר אחד שהיינו צריכים לעשות‬ ‫זה לרדת לקווי החזית,‬
‫ולרשום את המיקומים של קווי החזית.‬
‫צוות מספר אחת נשלח לקונדוז.‬
‫בקונדוז היו הפגזות של טילים ולחימה עזה.‬
‫- אפגניסטן -‬
‫הצוות השני שהתפצל,‬ ‫ירדנו לגבעות מעל לבגראם.‬
‫- שדה התעופה של בגראם‬ ‫קאבול -‬
‫והרעיון היה להיכנס לבגראם…‬
‫ומשם להתקדם ולהיכנס לקאבול.‬
‫זו הייתה המשימה שלנו.‬
‫מה שעשינו בשבועות הראשונים,‬ ‫זה לסמן את עמדות האויב.‬
‫לעבוד עם המקומיים, לשרטט מפות.‬
‫ועם מד לייזר וטכניקות אחרות,‬
‫נזהה את כל עמדות האויב‬
‫ואז נשלח את כולן בדו"ח מודיעין ל-CIA.‬
‫משם זה יעבור באופן מיידי לצבא ארה"ב.‬
‫- רמת שומאלי, אפגניסטן‬ ‫השביעי באוקטובר, 2001 -‬
‫התחננו…‬
‫למתקפות אוויריות ברמת שומאלי.‬
‫הייתה לנו טלוויזיה בחצר,‬ ‫הפעילו אותה על סי.אן.אן.‬
‫הסי.אן.אן. הודיעו שצבא ארה"ב‬ ‫התחיל במתקפת הפצצות.‬
‫בפקודה שלי, צבא ארה"ב החל במתקפות‬
‫כנגד מחנות אימונים של אל-קאעידה‬
‫ומתקנים צבאיים של משטר הטליבאן באפגניסטן.‬
‫בלילה הראשון, פיל ואני עמדנו על הגג‬
‫והסתכלנו על ההרים בינינו לבין קאבול.‬
‫היינו בערך 50 ק"מ משם,‬ ‫אבל היו עננים נמוכים בשמים.‬
‫אמרנו שכשההפצצות יתחילו,‬ ‫נראה הבזקי אור על העננים.‬
‫וסוף כל סוף…‬
‫אתה רואה הבזק אור. טוב, זה מתחיל.‬
‫כלום. זה הכול.‬
‫ובכן, המתקפה האווירית הראשונה,‬
‫בהחלט לא הייתה "הלם ומורא".‬
‫אני חושב שהם לא רצו‬ ‫לעשות נזק משני כלפי אזרחים.‬
‫בהתחלה היינו מודאגים, וגם הברית הצפונית.‬ ‫איפה חיל האוויר האמריקני שסיפרו לנו עליו?‬
‫כל האנשים היו מרוצים,‬
‫הם שמחו שלפחות יש מלחמה כנגד הטליבאן.‬
‫אבל חיילינו לא היו מרוצים‬ ‫מהמתקפות האמריקניות.‬
‫במקום להתמקד בקווי החזית בקאבול‬
‫או בקווי החזית במזאר א-שריף‬
‫או בתַח'אר…‬
‫הם התחילו להפציץ בכל רחבי המדינה.‬
‫זה נראה כמו חניוני טנקים, מוסכי משאיות,‬
‫מחנות אימונים צבאיים, בסיסים.‬
‫מחסנים.‬
‫אז ההפצצות של המקומות האלו היו מבוזבזות.‬
‫צוות אלפא נסע למזאר א-שריף.‬
‫זה היה צוות של סוכנים,‬
‫דומה מאוד בהרכבו לצוות שהייתי חלק ממנו.‬
‫הם היו מכונים "חיילי הפרשים".‬
‫היו קבוצות של מתנגדים בתוך החזית הצפונית…‬
‫- ג'יי.אר. סיגר‬ ‫מפקד צוות אלפא -‬
‫שהיו בתוך קווי הטליבאן, ונלחמו בהרים.‬
‫לשם רצינו להגיע.‬
‫- הגנרל דוסטום‬ ‫מפקד הכוח האוזבקי, הברית הצפונית -‬
‫עבדול ראשיד דוסטום‬ ‫מכונה לעתים קרובות "שר מלחמה".‬
‫הוא למעשה היה מנהיג שבט אתני.‬
‫הוא היה המנהיג של הקבוצה האתנית‬ ‫של האוזבקים באפגניסטן.‬
‫כשטליבאן תפסו שליטה,‬ ‫המיליציה הפכה לקבוצת התנגדות.‬
‫לדוסטום היו לוחמי התנגדות בכל מקום,‬
‫אבל היה לו מה שנקרא "משמר פרטוריאני".‬
‫שומר ראש משלו שנסע איתו לכל מקום.‬
‫פרשים שהיו צצים מתוך ענן אבק.‬
‫דוסטום אמר מראש, "המצב קצת שונה כאן.‬
‫"אנו קוראים לזה נושא חייל חמוש,‬ ‫ואתם קוראים לזה סוס."‬
‫למדתי לרכוב כשהייתי ילד.‬
‫גדלתי בחווה, אז זה לא היה סיפור גדול.‬
‫שאר הצוות…‬
‫לא ממש.‬
‫המשימה שלנו הייתה, כעקרון,‬
‫לשמש בתור…‬
‫מוצאי נתיבים עבור‬ ‫הכוחות המיוחדים של צבא ארה"ב.‬
‫מוצאי נתיבים הם האנשים‬ ‫שנכנסים לשטח מבעוד מועד,‬
‫כדי לוודא שהחבר'ה יוכלו‬ ‫להיכנס לאפגניסטן בבטחה.‬
‫אני לוטננט גנרל בדימוס ג'ון מולהולנד,‬ ‫קצין בכיר בכוחות המיוחדים של הצבא.‬
‫היה לי את הכבוד לפקד על הצוות החמישי‬ ‫של הכוחות המיוחדים ב-2001.‬
‫המטרה הראשונה הייתה להקים…‬
‫צוות משולב של סוכני CIA‬ ‫וחיילי כוחות מיוחדים שעובדים ביחד.‬
‫דיברנו ישירות עם הקולונל מולהולנד.‬
‫הוא ניסה, בכמה הזדמנויות,‬
‫לשלוח שני מסוקי "בלאק הוק"‬ ‫מעל מעבר אנג'ומן‬
‫ולהיכנס אל העמק.‬
‫בפעמיים הראשונות מזג האוויר היה קשה.‬
‫קור עז, שלג. נאלצנו להסתובב פעמיים.‬
‫- עמק פנג'שיר, אפגניסטן‬ ‫ה-19 באוקטובר, 2001 -‬
‫או.די.איי 555…‬
‫היה צוות סיוע של 12 אנשים ושני מסוקים.‬
‫ומסיבה כלשהי, הם לא נחתו‬ ‫ממש באזור הנחיתה שלנו.‬
‫מסוק אחד נחת בצד אחד של נהר פנג'שיר,‬
‫והמסוק השני נחת בצד השני של נהר פנג'שיר.‬
‫אין ועדת קבלה, כלומר, אנחנו…‬
‫שאומרים, "רדו מהמסוק.‬ ‫אנחנו חברים, הכול בסדר."‬
‫פשוט הלכנו לעבר המקום שבו חשבנו שהם יהיו.‬
‫האל מ"אריות הים" לא התאפק כשראה את המים.‬
‫הוא קפץ לנהר הטיפשי ושחה לצד השני.‬
‫וכך הוא מצא את הצוות.‬
‫יש לי מעיל לבן עם רוכסן וכובע בייסבול,‬
‫ואני מנפנף וצועק…‬
‫"אנחנו CIA, אל תירו!"‬
‫הם התקדמו אלינו.‬
‫אמרתי, "היי, אני גרי שרואן, מ-CIA.‬ ‫באנו לקבל את פניכם."‬
‫באותו לילה היו 24 חיילי כוחות מיוחדים‬ ‫על הקרקע, 12 ו-12.‬
‫והצוות הזה התחבר לצוות אלפא שלנו,‬
‫ג'יי.אר. סיגר ואחרים.‬
‫עבדנו עם דוסטום ויחידות אחרות‬ ‫באזור ההוא, והכנו אותם לקרב.‬
‫- עמק פנג'שיר‬ ‫צוות "שובר לסת" -‬
‫- מזאר א-שריף‬ ‫צוות אלפא -‬
‫יחידת הכוחות המיוחדים הייתה אמורה…‬
‫לסמן בלייזר מטרות בשדה הקרב,‬
‫כדי שהמטוס האמריקאי שטס מעליהם‬ ‫יראה את קרן הלייזר,‬
‫ויראה את נקודת ההתחלה.‬
‫זה ניתן להם בקפידה.‬ ‫ועליהם להפציץ את נקודת הסיום,‬
‫כי זה היה מטרה בעלת ערך רב.‬ ‫זו תקיפה עפ"י לייזר.‬
‫מה שדוסטום עשה,‬
‫הוא היה קורא…‬
‫לאויב שנמצא מולנו.‬
‫והוא אמר להם, "אתם בצד המפסיד."‬
‫אני מנומס. הוא לא היה מנומס.‬
‫לעתים קרובות מאוד,‬
‫הוא קיבל תגובה גסה במיוחד במכשיר הקשר.‬
‫ואז הוא פנה לקולגות שלנו בכוחות המיוחדים.‬
‫והוא אמר, "אני ממש צריך מתקפה אווירית שם."‬
‫ואז חיל האוויר של ארה"ב או הצי,‬
‫הפילו תחמושת מונחית לייזר‬ ‫ממש על המיקום המדויק.‬
‫לא היה קשה לשכנע בשלב הזה.‬
‫לאחר שבחור אחד ראה את השותף שלו מחוסל,‬
‫הוא הבין שהוא בצד הלא נכון והצטרף אלינו.‬
‫כינינו את התקופה המוקדמת באפגניסטן‬ ‫"מקס הזועם פוגש במלחמת הכוכבים."‬
‫לקנו שיטות לוחמה עתיקות,‬ ‫רכיבה על סוסים וכולי…‬
‫ושילבנו אותן עם טכנולוגיה של המאה ה-21.‬
‫תחמושת מונחית לייזר, תחמושת מדויקת.‬
‫אבל בתחילת נובמבר המסלול שלנו היה ברור.‬
‫גרי נקרא לישיבות בוושינגטון,‬
‫כי הייתה לו הבנה עדכנית ביותר לגבי המצב.‬
‫היה תיאבון גדול של הנשיא בוש ואחרים לזה.‬
‫עזבתי את העמק,‬ ‫אני חושב שזה היה ברביעי בנובמבר.‬
‫פרשתי ב-31 בנובמבר.‬
‫וברביעי בדצמבר חתמתי‬ ‫על חוזה עבודה במרכז ללוחמה בטרור.‬
‫התבקשתי לחזור ולעזור במרכז ללוחמה בטרור.‬
‫אגף המבצעים המיוחדים‬ ‫של המרכז ללוחמה בטרור.‬
‫חזרתי לתפקיד מנהל תפקוד ראשי,‬ ‫רצינו לתפוס את אל-קאעידה.‬
‫הרוב התנהל מהמפקדה בוושינגטון.‬
‫אז העברנו את "שובר לסת"‬ ‫לצוות "שובר לסת" השני.‬
‫גרי ברנסן עמד בראשו.‬ ‫חלק מהצוות שלי נשאר שם כדי להעביר חפיפה.‬
‫- מזאר א-שריף, אפגניסטן‬ ‫העשירי בנובמבר, 2001 -‬
‫ביצענו כמה מתקפות אוויריות משמעותיות‬
‫על עמדות ההגנה של הטליבאן.‬
‫הם פרצו את ההגנות האחרונות‬ ‫של הטליבאן למרגלות…‬
‫מרגלות ההרים הצפוניים של הינדו-כוש.‬
‫כעת הרמה עד מזאר א-שריף הייתה פתוחה.‬
‫הטליבאן פשוט נטש את מזאר א-שריף.‬
‫לא נלחמנו על העיר הזאת, לשמחתי.‬
‫היה לנו קהל של אנשים ממזאר א-שריף‬
‫ששמחו לראות את לכתו של הטליבאן.‬
‫זו הייתה הרגשה נפלאה בהחלט.‬
‫ידענו שהעבודה שלנו לא הסתיימה.‬ ‫זה היה רגע נחמד, זה בטוח.‬
‫דיברתי עם גרי ועם הצוות שלו.‬
‫הוא נסע מצפון מזרח,‬
‫לדרום מערב, זה הכיוון לקאבול.‬
‫השחרור של קאבול יהיה השיא.‬
‫קאבול היא הבירה.‬
‫היא הייתה הבירה לפני שליטת הטליבאן,‬ ‫והיא נותרה הבירה.‬
‫מי ששולט בה, שולט במדינה.‬
‫הכיבוש שלה היה קריטי,‬ ‫כדי לייצב את הממשלה החדשה.‬
‫הטליבאן עזבו את קאבול‬ ‫בלילה הראשון שבו תקפנו.‬
‫לפי מה שראיתי, זה בהחלט היה בשיירות.‬
‫- קאבול, אפגניסטן,‬ ‫ה-14 בנובמבר, 2001 -‬
‫בבוקר ה-14 בחודש,‬ ‫הגנרל הוביל את חייליו פנימה.‬
‫הוא אמר לצוות CIA שליווה אותו‬
‫בזמן שהקרב התרחש ברמת שומאלי…‬
‫"אני אכנס פנימה ואתם תחכו."‬
‫הם אמרו, "לא, אנחנו נבוא איתך."‬
‫הצוות שלנו ואנשי הכוחות המיוחדים‬ ‫התחילו ללכת אחרי הגנרל,‬
‫והוא נכנס היישר פנימה.‬
‫הוא היה הבכיר הראשון‬ ‫מהצד של הברית הצפונית שנכנס לעיר.‬
‫ביום שבו החלה המתקפה של כוחות הטליבאן,‬
‫הייתי בקו החזית של כביש הצפון הישן.‬
‫התקדמנו לכיוון קאבול.‬
‫הטנקים התקדמו, חיל הרגלים מאחוריהם.‬
‫לקחתי מצלמה,‬ ‫עליתי על אחד הטנקים והתקדמנו הלאה.‬
‫זה לא לקח זמן רב.‬
‫לא הייתה אף התנגדות.‬
‫והבוקר, כשהברית הצפונית נכנסה לקאבול,‬ ‫האנשים יצאו לרחובות.‬
‫ג'ון מולהולנד הניף אותי וחיבק אותי,‬ ‫ייתכן שהוא סדק שתי צלעות.‬
‫הוא היה ממש נלהב…‬
‫מהנפילה של קאבול.‬
‫בואו נחשוב על "שובר לסת" לרגע.‬
‫אז הם נלחמו והביסו את הטליבאן בהצלחה ב…‬
‫בתוך פחות מחודשיים.‬
‫זה באמת מדהים.‬
‫היינו מאוכזבים מכך שבן לאדן במנוסה.‬
‫הצוות של גרי ברנסטן… בתקופה ההיא,‬
‫אוסמה בן לאדן נראה‬ ‫באזור טורה בורה באפגניסטן.‬
‫כעת ידענו שהוא שם, הוא נמלט מעבר לגבול.‬
‫- ארה"ב מסיקה שבן לאדן נמלט -‬
‫למרות המאמצים לחסום כוחות,‬
‫פקיסטנים טענו שיש להם 4,000 חיילים בגבול.‬
‫אולי. אבל הוא הצליח להימלט משם.‬
‫ברגע שידענו שקאבול נפלה,‬
‫המשימה היחידה שלנו הייתה קנדהאר.‬
‫ביתם של הטליבאן.‬
‫וזה התרחש בתחילת דצמבר.‬
‫כמעט כל הצוותים שלנו…‬
‫דיווחו על כניעות מוחלטות מצד הטליבאן.‬
‫הטליבאן הטיל איסורים רבים.‬
‫כמו מוזיקה ונגינה‬ ‫וכל מה שמהותי לתרבות אנושית נורמלית.‬
‫כעת זה שוב מותר.‬
‫במספרות היו תורים‬ ‫של גברים שביקשו לגלח את זקנם.‬
‫גברים ומשפחות שהסתירו מכשירי רדיו…‬
‫או קברו אותם וכדומה,‬ ‫הוציאו אותם והאזינו להם.‬
‫ילדים חזרו לשחק בכדורגל.‬
‫הם הצליחו.‬
‫כי בתוך חודש בערך, ראית את הטליבאן בחוץ.‬
‫לא האמנתי. הטליבאן עזב את אפגניסטן.‬
‫כן. אלוהים.‬
‫זו הייתה חזית מאוחדת‬ ‫כנגד האויב העולמי המשותף.‬
‫חאמיד כרזאי מונה לנשיא זמני בהתחלה.‬
‫תחילתה של אפגניסטן חדשה…‬
‫התרחשה באותה עת.‬
‫היו"ר כרזאי…‬
‫הוא מנהיג נחוש.‬
‫והממשלה שלו משקפת את התקוות‬
‫של כל האפגנים לעתיד חדש וטוב יותר.‬
‫ארה"ב תומכת באופן נחרץ‬
‫את הממשלה הזמנית של היו"ר כרזאי.‬
‫ברוך הבא לוושינגטון.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫מה שהצלחנו להוכיח היה שאנו באמת יכולים,‬
‫להניח לאפגנים לעשות את העבודה בעצמם.‬
‫הרווחנו הרבה דברים. למשל, חינוך.‬
‫נבנה צבא של 300,000 חיילים.‬
‫בתי ספר, כבישים, בתי חולים.‬
‫ועוד דבר שגם הוא חשוב…‬
‫חופש.‬
‫זה לא בגלל שאמריקה אמרה לנו להיות חופשיים.‬
‫זה בגלל שקיבלנו את ההזדמנות הזו‬
‫להראות את הזכות שלנו לחופש.‬
‫אלו הדברים שהרווחנו.‬
‫המלחמה הזו לא תהיה מהירה.‬
‫אנחנו יודעים זאת מההיסטוריה‬ ‫של הסכסוך הצבאי באפגניסטן.‬
‫זו הייתה הצלחה ראשונית,‬
‫ואחריה שנים ארוכות של דשדוש ולבסוף כישלון.‬
‫לא נחזור על הטעות הזו.‬
‫לאחר יותר מ-13 שנים,‬
‫הלחימה של ארה"ב באפגניסטן תמה באופן אחראי.‬
‫הגיע הזמן להחזיר את האנשים שלנו הביתה.‬
‫ארצות הברית מסיימת‬ ‫עשרים שנות מלחמה באפגניסטן.‬
‫המלחמה הארוכה ביותר בהיסטוריה האמריקאית.‬
‫אלפי אפגנים נמלטו לשדה התעופה בקאבול,‬
‫בניסיון לעזוב את אפגניסטן‬
‫ביום לאחר שהטליבאן‬ ‫תפס את השליטה על המדינה.‬
‫אימת הטליבאן שוב שוטפת את המדינה.‬ ‫למעשה, באופן מוחלט יותר מ-2001.‬
‫אני מתפלל למען תושבי אפגניסטן מדי לילה.‬
‫אני בן 61, ועד סוף חיי,‬
‫הכתם השחור הזה יהיה שם.‬
‫אני לא אתאושש מזה, במובן ש…‬
‫אולי יוצאי מלחמת וייטנאם הרגישו כך.‬
‫הייתי בחור צעיר ב-1975.‬
‫אני לא יודע איך נפילת סייגון השפיעה‬ ‫על אמריקנים נהדרים, אבל…‬
‫הפעם איני יודע איך המדינה תוכל להתאושש…‬
‫ממה שעשינו.‬
‫בהחלט נצטרך לחזור.‬
‫יש לנו אויבים חדשים באופק.‬
‫עשרים שנה בשביל מה, פראייר?‬ ‫עשרים שנה בשביל מה?‬
‫כל מה שעשית, במה זה הועיל לך?‬
‫כשאני רואה את מה שקורה כעת,‬
‫אני נזכר בחברי הטוב, מסעוד חלילי.‬
‫כעת הוא נאלץ לראות את המדינה שלו,‬
‫אחרי כל מה שהוא הקריב.‬
‫להגיד, "זה נגמר".‬
‫כלומר, אני כבר לא יכול לעשות שום דבר.‬
‫זה שובר את הלב.‬
‫בתוך 43 שנים, תראו את האומה חסרת המזל הזו.‬
‫אין בה תקופות של שלום.‬
‫אין תקופות של חגיגות.‬
‫אין תקופות של אושר.‬
‫תקופות של מלחמה.‬
‫אנו מצפים מאירופה, מנאט"ו ומארה"ב,‬
‫לספק סיוע כספי, כלכלי וצבאי‬
‫לכוחות ההתנגדות החדשים.‬
‫כדי שהנוער של היום,‬ ‫כמו אחמד מסעוד שהולך בעקבות אביו,‬
‫וכמו צעירים אחרים,‬ ‫יוכלו לבנות מחדש את אפגניסטן.‬
‫להקים אפגניסטן מודרנית למען אנשי אפגניסטן‬
‫ולמען עתידם של ילדי אפגניסטן.‬
‫כתוב בתרבות שלנו‬
‫שיש תקווה…‬
‫יש אהבה‬
‫ושאסור לוותר לעולם.‬
‫- לזכרו של גרי שרואן‬ ‫6.11.41 - 1.8.22 -‬
‫- בעונה הזו של "סיפורי ריגול" -‬
‫נוריגה השתמש בפנמה כנקודת מעבר לסמים.‬
‫ידענו שלא נוכל להמשיך להעלים עין.‬
‫וכך הציד מתחיל.‬
‫אולג גורדייבסקי, קצין ק.ג.ב,‬
‫הוא אחד המרגלים הגדולים‬ ‫שעבדו עבור המודיעין הבריטי.‬
‫מעולם לא עלה בדעתי‬ ‫שהבריטים יכולים לגייס את החבר שלי.‬
‫אם היה לי ספק, הייתי יורה בו.‬
‫יש קשר בין "הזאבים האפורים" מתורכיה‬ ‫לאדם שניסה להרוג את האפיפיור.‬
‫התוכנית שלי הייתה‬ ‫להרוג את האפיפיור ולהתאבד.‬
‫היו 11 בני ערובה, כולם מתו.‬
‫גולדה מאיר קראה לנקום.‬
‫העיקרון היה לירות ולא לדבר.‬
‫- מרגלי טליבאן -‬
‫CIA מעולם לא עשה דבר כזה,‬
‫שבו אנחנו מנסים לשתף פעולה‬ ‫עם אנשים מהצד של האויב.‬
‫יש שלושה ראשי נפץ של טילים גרעיניים‬ ‫בקרקעית האוקיינוס השקט.‬
‫קיי-129 הייתה ספינת קרב והיא טבעה.‬
‫…עיתונאים מומחים של ה"לוס אנג'לס טיימס".‬
‫זה היה מורכב יותר מבחינות מסוימות,‬ ‫מאשר לטוס לירח.‬
‫- סיפורי ריגול -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬