EN NETFLIX-SERIE
Helsinki, kom ud. Søg ly på museet.
Jeg bygger en skyttegrav!
Helsinki. Kom ind.
Helsinki, er du der?
Fedesen!
Jeg er i live!
Skynd dig ud!
Mit ben sidder fast.
Åbent sår.
Blod.
Masser af blod.
Fald ikke i søvn. Vi er der snart.
Jeg lover dig, at når vi kommer ud herfra,
vil jeg vise dig tre nætter i træk, hvorfor argentinsk kød er verdens bedste.
Og hvad så bagefter?
Giver du en tur en biffen?
Ja, men kun hvis du ikke falder i søvn. Du skal holde dig vågen.
Jeg er vågen.
Eskadriller tre og ni, nu!
Af sted! Kom så!
De er her.
Vi ved ikke, hvad der skete. Det ligner en frygtelig eksplosion.
Hundredvis er samlet ved den spanske nationalbank…
LIVE KUP VED DEN SPANSKE NATIONALBANK
Det er Professoren. Regnvandsbassinet er sikret.
En vurdering af situationen. Palermo!
Taget er ødelagt! Bogotá, Rio og jeg er snart på øverste etage.
Helsinki er fanget.
Lissabon, position.
På anden sal med Stockholm.
Tokyo, position.
Vi er på vej ud på taget. Vi angriber dem bagfra.
-Nej, åbn ikke den dør! -Hvad?
-Og Helsinki? -De dræber dig.
De er på vej ned!
Dæk flankerne, og bliv sammen.
Hvis I ikke går derud, dræber de Helsinki. Kom så!
Skal vi gå derud eller ej?
Der er 100 snigskytter, der peger på taget. De er soldater.
I når det ikke. De skyder knoppen af jer.
Professor, du ofrer en mand!
Vi kan redde ham ved at angribe fra to flanker.
Vi bruger hullet på taget.
I skal derud uden at blive dræbt. Jeg har en idé.
Hent gidslerne.
Hold ud!
Ild klokken tre!
Kom så!
Gandía!
Kom så!
Søg dækning! Nu!
Nu!
Søg dækning!
Vi troede ofte, at vi var i krig.
Men det var, fordi vi ikke vidste, hvad krig var.
Frederiksborg slot.
Det er stærkt bevogtet.
På vej ind eller ud skal man igennem to metaldetektorer
og forbi bevæbnede sikkerhedsvagter.
Alt det, før vi når ind til festen.
Det bliver den perfekte soiré.
Flotte biler, smokinger, cocktails, klassisk musik og 12 kg guld.
Tatianas fingre vil gøre det, de gør bedst.
Og vi vil bare nyde det hele.
Hvorfor?
Fordi den sværeste del af opgaven er klaret.
Du udførte den dagen før.
-Mig? -Ja, dig.
Den eneste iblandt os, som ser lige så kedelig ud
som en klaverstemmer.
Hvad er det her?
Tja…
En magnetisk kortaflæser. En skimmer. Den kopierer kortet.
Nemlig!
Den vil være skjult, ikke?
Den her bruges normalt til at kopiere kreditkort i hæveautomater.
Tatiana vil pludselig få det dårligt.
Sceneskræk.
Jeg har brug for frisk luft.
Så du vil være alene sammen med et flygel.
Du vil få brug for hjælp.
Jeg har brug for en pause.
-Vil du hjælpe ham? -Ja.
For at bruge en magnetisk kortaflæser, skal man være indenfor ti centimeter
fra det kort, man vil klone, i 30 sekunder.
Det vil være så let som ingenting.
Stå stille. Det er meget vigtigt.
Okay.
Der er intet, som et falsk B ikke kan løse.
Tak.
Så vil din værktøjsvogn spille sin rolle.
Her vil være vores kopier være gemt.
Den er foret med bariumsulfat.
Selv en røntgenscanner vil ikke se noget.
De vil eskortere dig, indtil kopierne er et sikkert sted.
Og nu er Hans vores eneste bekymring.
-Hans? -Vagten ved sikkerhedsrummet.
Han er altid ved døren.
Han går aldrig væk.
Han har ingen kone, ingen hund og ingen børn.
Og hans far er senil.
Hvad er hans svage punkt?
Det ved jeg ikke. En anden slægtning?
Hvorfor en anden slægtning? Hans far er senil.
Hans far.
Faren er senil.
På plejehjem. Han genkender ingen.
-Lad Cristoff komme ind. -Modtaget.
Rafael.
Attachétasken.
Vi er inde.
Slip Cristoff løs.
Gå mod musikken, Cristoff.
Mod musikken.
Cristoff er sendt af sted.
-Kameraer? -Jeg hacker systemet.
Jeg er inde.
Det bliver gentaget.
Forestil jer, hvor forbløffet Hans bliver.
Han tror, at hans far sidder på plejehjemmet
i sine hjemmesko og ser en TV-quiz, og pludselig…
Rock'n'roll.
Der er noget, jeg ikke har fortalt dig.
Jeg aner ikke, hvad der er derinde.
Man ved aldrig, hvad der er i et hemmeligt sikkerhedsrum.
Det er smukt.
Lad os gøre det.
Bankboksene er aflåste.
Og det der er nøglen, der kan åbne dem alle.
-Hvilken bankboks indeholder guldet? -Informationen er herinde.
Jeg kan hacke mig ind.
Det her er fastgjort til væggen. Det er indbygget.
Fordi det er væggene, der bevæger sig.
Det er et fascinerende sikkerhedssystem.
Han har lige fundet sin far.
Forelsk dig ikke i det. Du har ét minut til at knække koden.
Jeg kan ikke nå det på ét minut.
Jakov, det er en nødsituation.
Vi har brug for tre minutter.
-Tre minutter er også for lidt. -Det er helt i orden.
Du kan tænke videre over det i fængslet.
Undskyld mig.
Jeg er læge. Den herre har det ikke så godt.
-Kom så! -Jeg fandt guldet. Jeg knækker koden.
-Hvor meget længere? -Det ved jeg ikke.
Jakov.
To minutter.
Jeg har det!
Undskyld, hr.
Udenfor.
Et minut, Jakov.
Han befamlede et par af damerne.
Præsidenten for Fredensborg-fonden ville ringe til politiet.
Han har sagt…
…upassende ting.
Om…
…genitalier.
Andrés, Hans er mistænksom.
Han går i jeres retning.
Jakov, vi er færdige.
Vi er ude.
Adrenalinen.
Endorfinerne.
Du føler dig stærk, ikke?
Det er fantastisk.
Den vigtigste lektion kommer nu.
Sådan.
Hvad laver du? Nej.
Far.
Far!
-Hvorfor? -Det er en lærestreg.
En lærestreg? Det er utroligt!
Du har smidt 12 kilo guld væk. Det er 15 millioner euro.
En lærestreg. Min bare røv.
Se dig lige.
Kun en tyv kan føle, at noget, de ikke ejer, er deres.
Nu ved du, at du er en af os.
Lad din arrogance og moralske overlegenhed blive hjemme næste gang,
og kald aldrig din far en kyniker igen.
Nu er det tid til at more os.
Jeg kom for at høre Tatianas koncert.
Bravo!
Enhver tyv drømmer om at forlade et kup til lyden af et bifald
med folk, der tager billeder,
smilende,
rolig,
beslutsom
og forelsket.
Og frem for alt:
hævet over mistanke.
Vi forlader landet uopdaget
i en smuk lille båd, mens vi fejrer Tatianas succes,
på vej til Malmø i Sverige.
Hvad er der med ham?
Han surmuler.
Han er enten træt, sulten eller har luft i maven.
Min elskede, er du klar?
Selvfølgelig.
Lad os se det!
Vi kunne jo ikke bare gå ud af døren med det.
Jeg tog dig aldrig med til tennis.
Vi har aldrig taget på cykeltur. Vi har aldrig sejlet.
Du ville ikke have lært noget nyt ved at gøre de ting med din far.
Men her vil du.
Hvis man vil have noget her i livet,
må man stjæle det fra den, der har det.
Det er verdens historie, min søn.
Nu!
Vi er her, fedesen. Bare rolig.
Rolig, fedesen. Jeg er her.
Arteche.
Arteche!
Jeg kan ikke høre noget. Tosco er såret.
Hans puls er svag.
Bækkenpulsåren er ramt.
Vi må lægge en årepresse på ham.
Træk vejret, fedesen. Vi får dig ud herfra.
Sæt den højere oppe. Højere. Kom nu.
Modtaget, Sagasta?
-Hvad fanden foregår der? -Det var en fjendtlig raket.
Skadesevaluering nu!
Hold kæft, oberst. Jeg har sårede mænd herinde.
Canalejas, vi må lave en skyttegrav for at sikre området.
Se på mig. Det vil gøre ondt.
Er I klar?
Tre, to, en. Nu!
Hent bomberobotten. Vi går derind meget snart.
Vi går op!
I er heldige. Vi skal lave en øvelse, som i skolen.
Ti stille. Stil jer på række.
I er infanteriet nu.
Matías, hent en taske med vores våben. Vi skal op på taget.
Modtaget.
Skynd jer!
Palermo, skær mit skide ben af.
Skær det af.
Se på mig.
Jeg vil ikke skære dit ben af. Det vil jeg ikke.
Palermo, mit lårben, skinneben og knæ er knust.
Det hele.
De skærer det af på hospitalet. Det ved du fandeme godt, Palermo.
Du får det bedre af det her. Vi får dig ud. Ikke mere vrøvl.
Bare rolig. Jeg er hos dig.
Se på mig, Mirko.
Se på mig.
Han har ret.
Søjlen er lavet af marmor og vejer to tons.
Vi kan ikke flytte den.
Jeg skærer det af.
Nej, lad os finde en løftestang og flytte statuen!
Noget tungt.
Bagtrappen.
Snigskytterne skal tro, I er gidsler.
Halvdelen af dem skal tage maskerne af. I har ét minut.
I skal spille jeres livs rolle! Jeg vil have en Oscar-vindende optræden!
Er det klart? Kom så!
Sådan.
Kom så!
Tokyo, vent, jeg har sidestik.
Kom, vi er der næsten.
Giv mig en forbinding.
-Hold dig vågen. -Hold ud.
-Bare rolig, fedesen. -Hold ud.
Det ser bedre ud.
Fedesen. Halløj.
Du er vågen, ikke?
-Palermo. -Åbn øjnene.
Hold øjnene åbne, fedesen.
Helsinki. Se på mig, fedesen.
Se på mig. Kom så, fedesen! Se på mig, for helvede!
Forlad mig ikke.
Palermo, vil den søjle fungere?
Hold os dækket.
Tak.
Lissabon, kom. Vi har brug for støtteild.
Vi går ud. Er du klar?
-De slår os ihjel! -Ingen slår dig ihjel.
Jeg gør måske, fordi du er så irriterende, men de gør ikke.
De dræber jer ikke.
Halvdelen af jer skal fjerne jeres masker. Okay?
De skal kunne se, at I er gidsler.
Du skal fjerne din maske. Og du skal. Og du skal. Og også dig, skat.
Okay, godt.
Masker.
Professor.
Sprængstofeksperter. De går ind via stueetagen.
Af sted!
De gør klar til at angribe.
Hvorfor lod I direktøren gå? Er der en plan?
Vi gemte en mikrofon i håndjernene.
Det ville måske lykkes, hvis de fjernede håndjernene,
før de blev scannet af den elektromagnetiske detektor.
Vi bærer ham ud, og nu skal du høre hvorfor.
Og?
Vi har Tamayo ved nosserne.
Kontakt Pakistan.
Du er så sexet, men jeg elsker dig for din hjerne.
Jeg har lidt travlt med en krig her. Vi kan snakke frækt sammen senere.
Det lyder godt.
Benjamin, få fat på dine mænd.
Lad os forberede støberiet.
Alicia.
Marseille, gå ud og køb sutter, bleer og en tremmeseng. Alt det nødvendige.
Ammer du? Eller giver flaske?
Bryst og flaske, okay? Lad os gøre begge dele.
Og tag noget med til foden. Han bemærkede ikke, at jeg skød ham.
Jeg synes, du skal give dit magasin til Marseille.
For alles sikkerhed.
Tak.
Professor, vi er på taget.
Godt. Tokyo, det er vigtigt, at de ikke ser, I er bevæbnet.
Hold udstyret inde i våbentasken.
I binder rebet fast i tasken og den anden ende til en af jer.
I kommer op til hullet i taget ved at gemme jer blandt gidslerne.
Matías, du skal hjælpe os.
Når jeg siger "bissen", skyder du for at distrahere snigskytterne.
Så trækker I i rebet og hiver tasken op. Forstået?
Palermo, Stockholm og jeg er i position.
Lissabon, røg om fem,
fire,
tre,
to,
en!
Held og lykke.
Nu!
Røg!
Søg dækning!
Jeg kan ikke se!
Kom nu, Rio.
Tokyo, nu.
Skyd ikke!
Jeg er Miguel Fernández Talanilla fra Totana, Murcia.
De tager deres masker af på taget.
Hvis nogen nærmer sig hullet, så skyd.
Modtaget!
Robotten. I går ind ad døren.
De kan ikke holde både styrken og gidslerne tilbage på samme tid.
-Så er det nu. -Modtaget.
Skyd ikke!
Vi er ude, Professor.
Kom så!
Forbinding, nu!
Vi har ikke mere røg. Skynd jer!
Kom så! Vi skal væk herfra!
-Kom så! -Kom så!
Bogotá! Er du uskadt?
Hold ud.
Jeg venter på grønt lys.
Palermo, giv ordren.
Giv ordren nu!
Vent. Vi er ved at få Helsinki fri.
Vi har ikke meget tid.
Når vi får ham ud, kan vi lokke dem ud af skyttegraven.
Chuikov!
Gå ikke nær hullet, før jeg siger det.
Skyd ikke!
-Gør jer klar til indgrebet. -Modtaget.
Af sted!
Vi er i position.
UKENDT NUMMER
Oberst. Vi er klar.
Vent.
Hallo?
Du er igennem.
Ræk ikke din hånd i vejret,
fordi du ønsker ikke, at nogen overhører denne samtale.
Går du til yoga eller noget lignende?
Capoeira.
Det er derfor, du er så smidig.
Så smidig, at du kan undgå problemer, afskedsbegæringer og alt ansvar.
Du er nok en god elsker med den smidighed.
Det er jeg. Men jeg tager afstand fra den her samtale.
Fortæl mig, hvad du vil.
Fortsæt.
De genoplivede ingen, og de dræbte ham i koldt blod.
Det er bedst, han dør inden for de næste ti minutter.
Det er en gave, som jeg vil bruge. Ingen lov, ingen rettigheder!
Vi skyder dem i ryggen, selvom de overgiver sig!
Og derfor skal alle tro, at de er nogle forbandede mordere.
Hvad vil du?
-Jeg vil have en retfærdig krig. -Det findes ikke.
Tamayo, du har indsat otte elitesoldater i banken.
Jeg har ti røvere indenfor. Det er ret ligeligt.
Jeg vil ikke se mere aktivitet.
Tror du, den optagelse vil stoppe mig?
Du startede en krig for at redde dig selv uden betænkeligheder og uden etik.
Den skal du bare fortsætte.
Enten stopper du det næste angreb,
eller jeg vil bevise, at det var dig, der forfalskede beviser mod Alicia Sierra,
og at du beordrede, at pengene skulle tages fra reservefonden,
og jeg vil overføre ti millioner til et firma på De Hollandske Antiller.
Og den overførsel vil vise en direkte forbindelse imellem os.
Udskyd indgrebet.
Det er en uventet ordre.
Du skal ikke tale med præsidenten. Du har intet ansvar over for regeringen.
Så tag dig nogle småkager, og lad mig om at give ordrer.
-Hjælp! -Tokyo!
Skyd ikke!
Skyd ikke! Vi er gidsler!
Hvad er der galt?
-Jeg er okay. -Hvad skete der?
-Nej. -Hvad skete der?
Alt det her er nok lidt for meget for mig, men jeg er okay.
Jeg plejede at stjæle fra tankstationer. Og nu er hæren derude.
Rolig. Du er ikke alene.
Det er okay. Jeg er ikke alene. Alt er i orden.
Af sted.
Pas på.
Det er okay.
Se på mig.
Luk ikke øjnene, okay? Se på mig.
Fortæl en historie.
-Hvad? -Fortæl noget. Hvordan endte du her?
Det andet kup gik så godt.
Men det her går ikke så godt.
Jeg ville være sammen med ham den mærkelige her.
Men så snart jeg kom hen til klosteret, vidste jeg, at det her ikke ville gå godt.
Hvorfor det?
Fordi du var der med din kone og med et barn, som om…
I lignede en perfekt familie.
Og jeg følte mig så dum.
Dum? Hvorfor?
Jeg har været forelsket i ham hele livet.
Hold op med det vrøvl. Det er et dumt tidspunkt.
Det er ikke noget vrøvl, skat.
Det er det ikke. Men jeg siger det, fordi vi måske skal dø.
Nej, jeg siger det for at få lettet mit hjerte.
Nej. Hør på mig.
Ingen vil dø. Er du med?
-Sig det. -Ingen vil dø.
-Godt. Okay? -Okay.
Livet går videre, ikke?
-Livet går videre. -Nemlig.
Brug alle dine kræfter!
Professor, Helsinki er ude.
Matías, vær klar til at skyde. På min kommando.
Ja, Professor.
Tokyo, Manila, Denver, gør jer klar.
Lad os gøre os klar.
Følg mig, okay?
Matías, bissen.
Ved døren! Skyd!
Åbn ild!
De nærmer sig hullet. Jeg beder om tilladelse til at åbne ild.
Du må ikke skyde dem. De er gidsler!
De er på kornet.
Sigtbarheden er nedsat. Jeg beder om tilladelse til at åbne ild.
De er civile, som søger dækning. Skyd ikke.
Bogotá, Rio, lad dem rykke frem.
De trækker sig tilbage. Dæk hele feltet. Nu!
Tokyo.
De kom frem fra deres skjul. Afvent signalet.
Ikke endnu.
-Nu! -Nu!
Ild klokken seks!
Af sted!
For fanden, tøs.
Vi får en times pause, og alle knepper.
Hvad er det her? En lejr for teenagere?
Hvis Rio var her, hvad ville du så gøre?
Sikke mange helgener og Jesuser!
De er mine kærester. Og mine livvagter. De beskytter Helsinki og mig.
For fanden.
Den her skal blive her.
Jeg ved faktisk ikke, om jeg ønsker at se dem, når jeg dør.
Aha.
Hvad tror du, der sker?
Når vi bliver skudt i hovedet?
Tror du på himlen?
Faktisk…
Nej.
Er det sandt?
Ingenting.
Tror du på det?
At alt er forbi?
Ikke alt. Ens eftermæle lever videre.
Hvordan vil du gerne blive husket?
Det ved jeg ikke. Jeg tror…
Jeg vil gerne have folk til at sige,
at de følte noget sammen med mig.
Men ægte følelser.
Jeg ved det ikke. For eksempel venskaber.
Kender du dem, der siger: "Jeg har masser af venner"?
Og?
Man behøver ikke at have dem, men man skal mærke dem.
Tror du, at Helsinki ikke vil tænke på mig hver eneste skide jul?
Jeg vil huske, at du sagde:
"Jeg går."
Hvorhen?
Ind i løvens hule for at redde min kæreste.
Helt ærligt.
Skattepige…
Jeg tror, at der er noget.
Faktisk…
Jeg tror…
…at man bliver ved med at leve i ens allersidste tanke.
Så når alt er kaos, tænker jeg på, da jeg var glad.
Og i de minder…
…vil jeg blive og leve for evigt.
Det er en god plan.
-Hvad? Hvem er ved siden af? -Kom nu. Hvem tror du?
-Nej. -Selvfølgelig!
Ja, Aikido, Professor!
Dyb Aikido, mand!
Ti stille!
Hvem bestemmer her?
Major Sagasta.
Sagasta, I er omringet.
Smid jeres våben ind i midten nu.
Kom og hent dem, tøsedreng.
Sagasta, situationsrapport.
Send den næste styrke. Hele banden er her med mig.
Enhver person kunne gå frit ind ad hoveddøren lige nu.
Sagasta, I må kæmpe.
Der kommer ikke andre.
De sneg sig ind under jeres næser, og nu svigter du os.
Slut.
Hvad synes du, Arteche?
Vi er mellem to fronter. Vi må af med én af dem.
Sagasta, I har ti sekunder.
Gandía, kan du aktivere museets sikkerhedslås?
Ja. Der er en fingeraftrykslæser i værelset.
Syv sekunder!
Okay, fire hjørner. Afvent min ordre.
Fem sekunder!
Fire!
Tre!
To!
Okay! Vi smider vores våben.
Hænderne på hovedet! Smid jer på jorden, for fanden!
Okay.
Vi smider vores våben.
Jeg kan ikke lide det her.
Nu!
Granat!
Kom tilbage!
Pis!
-Hvad sker der, Lissabon? -Granater!
-Vi er i museet. -Hold øje med Tokyos gruppe.
Tokyo, fortsæt!
Umuligt, jeg kan ikke se noget.
De sænker dørene. Der er en sikkerhedslås.
En sikkerhedslås?
Umuligt. Det er ikke i planerne.
De må have installeret dem bagefter, fordi tre døre er ved at lukke, Professor.
Kom så!
Gå ud i køkkenet.
Tokyo!
En lille fugl fortalte mig,
at Nairobi holder en plads til dig i himlen.
Tekster af: Karen Marie Svold Coates