EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
DEN SPANSKE NATIONALBANK 5 ÅR FØR D-DAG
Goddag.
Godmorgen, frøken.
Jeg har en aftale med Mario Urbaneja, direktør for Den spanske nationalbank.
Alfredo Kesmann fra Rating Trust-firmaet.
Tag plads.
Det er venligt af dig, tak.
-Undskyld, hvor skal De hen? -Hej.
Og Dem?
Har vi mødtes før?
Jeg spørger, hvor De skal hen.
Jeg er her for at se direktøren.
Hvor skal De hen? Ud at gå tur?
Det er en smuk dag.
De vil have bedt Dem vente. De kommer efter Dem.
Eftersom ingen kom, gik jeg op. Jeg kender vejen.
-Hr. Kesmann. -Det er mig.
-Godt at møde Dem. -Goddag.
Undskyld ventetiden.
-Han er straks hos Dem. -Godt.
-Kom med mig. -Tak.
-Hav en god dag. -Jeg kommer med.
Endelig.
Hvil dig, kære.
Er det Dem?
Jeg er ansvarlig for intensiv pleje. Bare rolig, jeg var sygeplejerske.
-Jeg skal på toilettet, men jeg er her. -Tak.
Køter.
Jeg sagde, jeg ville dræbe dig.
Hvilken vej gik han?
Rio, hvilken vej gik han?
Rio, for helvede.
Hvor gik han hen?
Op ad trappen.
Stockholm, Denver, bliv her. Lad ham ikke komme nær døren.
Undslipper gidslerne, er vi på den.
-Forstået. -Kom så.
Helsinki, Bogotá, kom med mig.
Kom så.
Rejs jer op, alle sammen!
Hvad sker der?
Nairobi. Der er noget galt. Løb!
Nairobi!
-Nairobi, hold ud! -Nairobi!
Nairobi!
Nairobi, hold ud!
Han ville kvæle hende. Pulsen var på 162.
Nairobi.
Rolig.
Rolig, træk vejret.
-Træk vejret. -Gandía er på fri fod.
Bogotá!
Du bliver hos Nairobi.
Hvis han kommer tilbage, så blæs hans hjerne ud, forstået?
Helsinki, gå efter ham.
Pas på hende for mig.
Fra nu af har reglerne ændret sig. Ingen rejser sig,
ingen bevæger sig, ingen spiser uden direkte ordrer!
I er på røven, Denver.
-Helt på røven. -Jeg kan ikke tro det.
-Sagde du noget? -Ja.
I er ikke uovervindelige længere.
Nej, I er ikke uovervindelige. De er ikke uovervindelige!
Arturo, hold mund!
Eller hvad?
Eller jeg tømmer min pistol lige i dit fjæs.
-Tingene har ændret sig her. -Ja.
Vi er her, og nu er vi La Resistencia.
Amanda, Miguel, vi er La Resistencia.
Vi er La Resistencia. Modstand!
Modstand!
Modstand, min bare.
Alle ned på jorden nu!
Det er sandt, Sergio. Vi må vide, hvordan livvagterne reagerer.
Hvordan de reagerer, hvor længe de tager om at få direktøren i sikkerhed,
hvordan de vil sprede sig...
-Det er i protokollerne. -Ja, vi har protokollerne
Vi har også teorien, men vi kunne bruge lidt øvelse.
Og hvordan foreslår du, vi får den øvelse?
Ved at skabe en mindre sikkerhedskrise og se det hele indefra.
-Går du ind i løvens hule? -Og løven vil beskytte mig.
Hvem vil du udgive dig som?
De vil tro, han er et berømt geni.
En risikoanalytiker fra Rating Trust-firmaet.
Før det, var han hos Bacher & Bacher og Standard & Risk før det.
Vi stjæler en virkelig genial persons identitet.
En spansk fyr, der har boet i New York i over 20 år.
Alfredo Kesmann.
Et ægte geni.
Og vi har et par gode forslag til landets økonomi.
-Direktøren vil sætte pris på dem. -Ja.
-Må jeg sætte mig? -Selvfølgelig.
Men De kan også forblive stående for direktøren.
-Er De direktørens sikkerhedschef? -Bekræftet.
På en måde laver vi to det samme.
Vi er begge risikoanalytikere.
Vi er meget ens, synes De ikke?
Nej.
Vi er slet ikke ens.
Jeg analyserer risici for at redde liv.
De gør det for at tjene penge.
Vi er ikke ens.
Jo, vi er ens.
Desuden er De meget klar og…
...observerende.
Hvilke risici ser De her og nu på dette kontor?
Bare af nysgerrighed.
Hvis jeg kunne se nogen risici herinde,
ville de blive fjernet.
Tror du ikke?
Hr. Kesmann.
-Godmorgen. -Hvordan går det?
-Godt, tak. -Skal vi sætte os?
Lad os.
Vil De have en kop kaffe?
En Ceylon-te med kardemomme ville være rart.
-Ellers er sort te fint. Tak. -Selvfølgelig.
Hvis jeg fik kaffe nu, ville jeg gå amok.
Du kan begynde at afgive forklaring. Værsgo.
Før jeg begynder, vil jeg afklare noget.
Jeg ved ikke, om det er vigtigt, men...
Jeg har tænkt over det og vil spørge dig om noget, Alicia.
Værsgo.
Hvordan er det, når du kommer hjem?
Du kommer hjem fra arbejde efter at have tortureret en dreng som Rio,
som du har holdt stående op i dagevis
i en celle, der er mindre end et skab, hvor han skider og pisser på sig selv.
Og så tager du hjem til Germán.
Det forstår jeg ikke.
Du har intet imod at blive kaldt torturbøddel i pressen.
Men Germán…
Germán er et godt menneske.
Hvad siger han, når du kommer hjem?
Spørger han: "Hvordan var din dag, skat?"
Og du kysser ham.
Og krammer ham.
Kysser og krammer han dig igen?
Boller I?
For jeg tror, du giver ham kvalme.
Sandheden er, at det er to måneder siden, Germán krammede mig.
Han hverken krammer, kysser eller elsker med mig.
Ikke siden jeg fik ham kremeret.
De dækkede ham med et hvidt lagen og tog ham hen i hospitalskapellet,
og der stoppede krammene.
Alicia, hvad taler du om?
Han er død.
Kræft...
...i bugspytkirtlen.
Den slags, der giver dig to måneder, og det er to måneder.
Jeg tog på, og han tabte sig.
Jeg var lyserød, og han var gul.
Det fortærede ham.
Livet voksede i mig.
Døden voksede i ham.
Sådan er kræft.
Ved I, hvad det sidste, han sagde til mig var? Kan I tro, hans sidste ord var:
"Tænd for nyhederne"?
Jeg troede, han ville give mig en af sine taler,
for som I ved, var han ret veltalende og så fantasifuld.
Og han sagde: "Tænd for nyhederne."
Han var vind og skæv på morfin. Så han var vel helt væk.
Så døde han pludseligt.
Det gør mig ondt.
-Alicia, lad os gå ud et øjeblik. -Ja, jeg kommer.
Antoñanzas, bliv og pas på Murillo.
Luk ikke nogen ind.
For guds skyld, hvorfor sagde du ikke noget før?
Hvad skulle jeg opnå?
Lidt medlidenhed?
Åh, Alicia…
Jeg er ked af det, men jeg tror ikke, du skal lede an her.
Jeg tager den her.
Og også den her.
Rolig.
Prøv at dø i stilhed.
Helsinki!
Vent! Bogotá!
Bogotá, kom til biblioteket!
Helsinki, hold ud.
-Hold ud. Bogotá. -Af sted!
Bogotá! Hold ud.
Biblioteket, Bogotá!
Bogotá, hurtigt!
Hjælp mig!
Hold ud, Helsinki.
-Hurtigt. -Kom nu.
Hold ud. Kom nu!
Hold ud!
Kap rebet!
Hold ud!
Kom nu! Kap det skide reb!
Hold ud.
Gandía!
Skiderik!
Stille, for helvede!
Jeg sagde, ingen snak!
Amanda.
-Hvordan har du det? -Bedre.
-Jeg er lidt roligere nu. -Godt.
Hvis du vil, kan vi gå tilbage til de andre.
Der har ingen hast. Du skal have det bedre.
-Okay. -Lad mig tage din puls.
Nej, den går stadig hurtigt, Amanda. Det er et stort angstanfald.
Har du hjertebanken?
-Ja, en lille smule. -Det er normalt. Det er et af symptomerne.
Heldigvis…
...har jeg noget til dig.
Her. De gør underværker.
Tag tre.
-De er ikke for stærke, vel? -Slet ikke, lidt stærkere end baldrian.
-Er du sikker? -Ja.
Jeg har taget fire.
-Okay. -Værsgo.
En efter en.
-Tak. -Det var så lidt.
Hør efter, alle sammen, tak.
Lad os se.
Mange af jer kendte ikke min mand.
Germán.
Men obersten synes, det vedrører jer,
at han er død.
Tamayo tror ikke, jeg kan klare mit job.
Men der er ingen bedre end mig til det her.
Ingen.
For jeg vil sgu ikke hjem.
Eller åbne køleskabet.
Eller postkassen...
...hvis jeg ser hans navn.
Eller fotografierne.
Så jeg er ligesom Deep Blue,
der beregner 200 millioner træk i minuttet mod Professoren.
Det er det, kuppet har brug for.
Og det har jeg brug for.
Har nogen noget at sige?
Nej?
Så op med humøret. Tilbage til arbejdet.
Rio.
Hvorfor skød du ikke?
Ved det ikke.
Jeg stivnede.
-Og hvorfor stivnede du, Rio? -Fordi jeg ikke er morder.
Du behøver ikke være morder.
Jeg kunne ikke skyde ham i brystet og lade som ingenting.
Skyd ham i benet.
-Det kan jeg ikke! -Så skyd i loftet!
Eller gulvet! Hvor end det skal til for at holde på ham!
Jeg siger, jeg ikke kunne. Jeg stivnede!
Han sagde, han har familie.
Han var ubevæbnet. Jeg kunne ikke.
Hvorfor ikke?
Fortæl os hvorfor.
Det kunne han ikke, fordi han er traumatiseret!
Det sagde jeg, og du ignorerede mig.
Og nu, på grund af dig, blev Helsinki og Nairobi næsten dræbt.
Denver, nok!
Rio slog alarm.
Helsinki og Nairobi er i live. Det er det vigtigste.
Ved du, hvad der betyder mere?
Hvordan slap han fri?
-Du tog Gandía på toilettet. -Ja.
-Satte du håndjernene på? -Selvfølgelig.
"Selvfølgelig."
Så er der selvfølgelig noget, der ikke giver mening.
Tokyo, hvordan slipper en fyr i håndjern væk?
Har du nogen idéer, Nairobi?
Nogen idéer? Hvad?
Intet, vel? Der stikker noget under.
Antyder du, jeg er forræder?
-Hvad siger du selv? -Nej. Du siger det.
Det er vores skyld.
Vi skulle ikke have efterladt en knægt med PTSD som vagt.
Rio er ingen forræder.
Vi har et mere presserende problem.
Hør på mig.
Den største fare er, hvis Gandía kontakter dem udenfor,
og at de lancerer et koordineret angreb indefra og udefra.
Hvad er planen, Professor?
Han skal dræbes.
Hvem?
Den fyr.
Vi er ikke mordere.
Så bliver vi lig.
Vi fjerner livvagterne i den første time af kuppet.
Det er dem, der går med statshemmelighederne.
Problemet løst.
Skrid med dig!
Det svin går ikke ud med hemmelighederne.
Ingen rører sig.
Han følger ingen ordrer.
Og Santiago?
-Kom han ud efter at starte balladen? -Ja.
-Det lignede et uheld. -Eksplosionen var storslået.
Jeg har her bureauets seneste rapport om landerisiko.
Men...
...de udkommer først om en måned.
Vi arbejder stadig på dem, men de er næsten endelige.
Og ikke så opmuntrende.
De skader risikopræmien på den offentlige gæld.
-Nogen forslag? -Officielt, likvide aktiver i banken,
anti-inflationsmidler, det sædvanlige.
Men hvis jeg må give Dem min mening, som ikke fremgår af rapporten.
Guld.
Undskyld mig?
Forhøj jeres guldreserver.
Det er det eneste sikre aktiv. Og bring det herhen.
Til boksen i Den spanske nationalbank. Kun det vil støtte Dem på markedet.
Hør.
Det, der skete i 2008, var en joke.
Den store gældskrise kommer.
Siger De...
...at jeg skal satse alle statens reserver på én farve?
Nej, jeg siger, De bør satse på vinderhesten.
Guld.
Hvad sker der?
-Bevar roen. -Var det en eksplosion?
Vagter til direktørens kontor.
Udvendig sikkerhed, det er Gandía. Aktiver protokol rød. Luk bygningen.
-Noget udenfor? -Jeg kan ikke se noget.
-Hvor var eksplosionen? -I kælderen. Måske var det en gaslomme.
Modtaget. Luk ikke noget. Vi skal måske evakuere bygningen.
Maksimal sikkerhedsalarm! Alle skal have veste på!
Alle sammen!
De har militærvåben derinde.
Han kærtegner dem sikkert og drømmer om at trykke på aftrækkeren.
Han var i specialstyrken. Han har arbejdet der i tre år.
Han var indenrigsministerens personlige livvagt før det.
Han var på specialoperationer i Irak og Libanon.
Men det er kun det officielle,
for i løbet af de seks år, han var i specialstyrken,
er der ingen optegnelser. Det betyder...
...hemmelige missioner…
Han er morder, Sergio.
Han er morder.
-Har I fundet pistolstativet? -Vi kan ikke finde det.
Vi har ikke fundet spor af militærvåben.
Jeg ved ikke med pistolen, men håndjernene var på biblioteket.
Svinet slap selv ud af dem.
Som et barn i Disneyland.
Vi dræber ham, eller han dræber os.
Jeg så ham også.
Jeg kunne se lige igennem ham.
Hvis han får chancen, vil han gøre som i et skydespil.
Enhver risiko skal mødes med beslutsomhed.
I selvforsvar,
men uden tøven.
For han vil ikke tøve.
Han er en skruppelløs ekskombattant.
Han er nådesløs.
Og han prøver at dræbe jer.
Hvad med kommandocentret?
Jeg opholder dem, så de ikke kan bryde våbenhvilen.
Og også...
Vis dem, at vi er bedre end nogensinde, Tokyo.
Ja.
Du skal tage lange, dybe indåndinger.
Rigtig flot.
-Fortæl om noget, du elsker. -Havet.
Havet er perfekt til denne øvelse.
Luk øjnene.
Godt. Amanda, forestil dig, at det er en varm sommerdag.
Du er på stranden ved vandkanten med bølgerne skvulpende over dine fødder.
-Kan du mærke dem? -Ja, det kan jeg.
Nu flyder vi på en luftmadras i vandet.
Havbrisen...
...på kysten.
Og duften af sommer.
Jeg bliver søvnig.
Lad havets lyd bære dig væk.
Lad havet lulle dig i søvn.
Havet...
Amanda...
Kom.
Hvis du vil forhandle, så tryk et.
Hvis du vil overgive dig, så tryk to.
Hvis du vil spørge, hvad jeg har på, så tryk firkant.
-Du er vist i godt humør. -Ja.
Det er en smuk dag.
Godt, for jeg er ikke sikker på, hvordan du tager denne nyhed.
Jeg har lige sendt en solohistorie til en avis.
De vil bede dig bekræfte, at der er våbenhvile. Det håber jeg, du gør.
Hvorfor skulle jeg gøre det?
For hvis du ikke gør det, lækker jeg, at du foregav at dræbe Lissabon,
at hun er ulovligt tilbageholdt, og du nægter at stille hende for retten.
Det er bagateller.
Jeg har en optagelse af den formodede henrettelse.
For fanden da.
Jeg kan også sige, I forhandler ved at true med anholdelse
af datteren og bedstemoren.
Men mellem dig og mig...
...er det for sent.
De tre CNI-agenter ved Katipunan politihovedkvarter i Mindanao,
og den spanske konsul, hr. Leopoldo Gis Bornay,
ankommer til Manila for at koordinere missionen...
Spar skatteydernes penge, og nu I er i gang, spar jer selv ydmygelsen.
Du elsker lyden af din egen stemme, ikke? Du er som en radiovært.
Kom til sagen.
Hvad vil du have?
Jeg må være sikker på våbenhvilen. Jeg har en, der kæmper for sit liv.
Dit ord er ikke længere nok.
Bekræft det til pressen.
Og for at bevise din velvilje og styrke moralen for alle indenfor,
gidslerne inklusive, vil jeg gerne bede om en ting til.
Nyhederne om våbenhvilen var i pressen på få minutter.
Overskriften var god.
Men billedet var bedre.
Politiet, der gav os otte paellaer, fjorten brød og to kasser vin.
Det lignede festforberedelser.
Hvor dufter det dejligt.
Men indenfor føltes det som optakten til en begravelse.
Det, man ikke ser, er normalt vigtigere end det, man ser.
Og at Gandía var i færd med at ødelægge vore liv, var usynligt.
Stockholm og Rio gennemså første sal. Der er ingen tegn på ham.
Kældrene er min blinde vinkel.
Helsinki i østkælderen, dig mod vest.
INTET SIGNAL
Tokyo.
Jeg har lige mistet kameraerne i banken.
Dem alle.
I er alene.
Det, vi ikke ser, påvirker vores liv mere, end det ser ud til.
Sygeplejerske.
Lad os se, hvordan det går.
Og tænk, at jeg ikke stolede på dig før.
Hvorfor ikke?
Fordi du er fra Palermo og Berlins bande.
Og fordi du opfører dig som en iberisk mand.
Macho, men en stor, stærk fyr. Bygget som en borg.
Han er faktisk følsom.
Jeg giver dig en sprøjte, Nairobi.
En til?
-Får hun ikke en pause? -Det er antibiotika.
Hun er i fare for infektion.
Du er fantastisk, Paquita.
Jeg bad hende give mig en til.
Hvis det er patientens ordre...
Kan du huske, jeg sagde...
...jeg ikke ville røre dig med en ildtang?
Jeg genovervejer.
Det var uden tvivl en hensigtserklæring.
Har jeg ret, Paquita?
Da du sagde det...
...med ildtangen...
...havde du mig allerede.
Nu kan jeg forestille mig dig
helt klædt i hvidt.
"Ja."
-Vent... -Receptionen, vennerne, sprutten...
Gør dig ikke for store forhåbninger.
Du får ikke barn nummer otte med mig.
Det, vi ikke ser, er også det, der hjemsøger os mest.
Han er her ikke.
For når tvivlen begynder...
...er den svær at stoppe.
Rio.
Hvorfor har du ingen ar fra torturen?
Du har ikke engang tabt dig.
Hvordan slap Gandía fri?
Hvorfor spørger du om det?
Fordi du løj.
Du fortalte ikke Professoren alt, og han sagde, du skulle være præcis.
Hvorfor fortalte du kun mig det? Hvorfor?
Hvorfor mig?
Fordi jeg ikke kan sove for alt det lort i hovedet.
Jeg ville ikke huske det eller blive ynket mere.
Jeg ville ikke beskrive, hvordan jeg græd i den forbandede kiste,
og at det eneste, jeg ønskede, var at være i mit soveværelse
og kramme min mor,
som jeg ikke troede ville vide, hvad der var sket mig,
for hun havde ingen grav at besøge.
Jeg græd så meget, at jeg fik krampe og slog mit hoved mod kistelåget.
-Sand faldt i mine øjne, og jeg græd mere. -Stop.
Er det det? Var det det, jeg skulle fortælle dig?
Undskyld, tilgiv mig.
Det skal nok gå.
Undskyld.
Rolig.
Det er i orden.
Nej, det er ej.
Jeg er så bange, at jeg ikke ved, hvad jeg siger.
Jeg får dig til at stole på mig.
Rio.
Hvad vil du gøre?
Jeg slår Gandía ihjel.
Man leder efter det, man ikke ser.
Men nogle gange glemmer man, det usynlige måske holder øje med en.
Og så er man i knibe.
Det er bedre. Ikke, skat? Nu er vi alle opmuntrede.
Se de ansigter.
Ingen andre vil gøre oprør nu, skat.
Hvor skønt. Hvilken fantastisk alkymi, de har opnået, med simpel paella og øl.
Et bifald til bankrøverne.
Hold op med at pjanke, og hold kæft, nu!
Du skal slippe mig fri.
Jeg smadrede hans hoved.
Efterlader I mig bundet her, bliver det værre end mord. Løslad mig.
Hvorfor skulle han dræbe dig nu?
Bare rolig.
Vi leder efter ham nu.
Godt. I leder efter ham. Det er godt at vide.
Rigtig godt.
Det er også godt at vide, at de gav dig ansvaret for børnene i børnehaven.
Sikke en klog beslutning.
Hvem tog den beslutning?
Hun valgte Rio.
Hun valgte it-geniet
til at jage den farligste professionelle morder i hele Spanien.
Det er genialt.
En traumatiseret lille dreng, der ikke kan få sig selv til at skyde.
Og han går hånd i hånd med din eks og græder i hjørnerne af banken.
Sikken smuk historie.
Han slår dem ihjel en efter en.
Hvornår helvede forstår du, at Tokyo har ansvaret.
Det handler ikke om at operere Nairobi. Det handler om overlevelse.
-Kom her, idiot. -Hvad er der? Hvad vil du nu?
Hør, jeg ved, du elsker Tokyo.
I har været meget igennem.
Men synes du virkelig, hun er den leder, vi fortjener lige nu?
Med hånden på hjertet...
...stoler du på Tokyo?
Du skal befri mig, bror.
Det er det rigtige at gøre.
Du skal tage mig med ovenpå. Du skal befri mig.
Kom nu.
Hold kæft!
Matías, du har kommandoen.
Næsten.
Rio!
-Hvor skal du hen? -Hen at dræbe den skiderik.
Rio, stop. Jeg sagde stop!
Undskyld for det tidligere.
Jeg har for meget om ørerne.
Lad mig gøre det klart. Du er en hæderlig mand.
Jeg ved, du aldrig vil forråde os.
Lad os tage det svin sammen.
Kom så.
Det er politiet.
Det er César Gandía, sikkerhedschef for nationalbankdirektøren.
Jeg ringer fra en sikker linje for indenrigsministeriet. Kan du se det?
Ja, det er en linje fra banken.
Netop. Giv mig kommandocentralen udenfor banken.
Topprioritet.
-Hallo? -Det er et prioriteret opkald.
-Det er César Gandía. -Hvem?
Direktørens sikkerhedschef.
-Må jeg tale med oberst Tamayo? -Ja, selvfølgelig. Oberst!
Det er direktørens sikkerhedschef.
-Ryd rummet. -Ryd området, tak.
Oberst Tamayo her.
Oberst, jeg slap fri. Det er Gandía.
Hvor ringer du fra?
Fra panikrummet.
Jeg kan overvåge dem med den interne tv-overvågning.
Jeg har brudt alle eksterne forbindelser, så de ikke kan se os udefra.
Jeg afventer instrukser.
Forbliv inaktiv indtil videre. Vi har våbenhvile.
Hvilken våbenhvile? Hvor længe varer den?
Der er over et døgn tilbage, og den kan ikke brydes.
Det er i nyhederne.
Oberst, om et døgn er de svin i Singapore.
Start et koordineret angreb med mig. Vi overrasker dem.
Det er overstået om ti minutter.
Mine hænder er bundet.
Regeringspræsidenten ønsker ikke flere kampe i Madrid.
Jeg har automatiske våben, granater, alt.
Jeg venter ikke på, de flygter. Jeg har ikke underskrevet våbenhvilen.
Forstår du, hvad jeg siger?
Officielt kan jeg kun beordre dig til at vente.
Men det er ikke det, jeg ønsker, du gør.
Hvad betyder det?
Det, du gør, vil blive betragtet som selvforsvar.
Ingen juridiske problemer.
Hvis du eliminerer dem alle, er du min, efterforskernes og regeringens helt.
Modtaget, oberst.
Held og lykke.
De vigtigste øjeblikke er, når vi indser, at vi ikke kan gå tilbage.
Man har overskredet en grænse, og det er definitivt.
Ingen vej tilbage.
Alt er ved at ændre sig, og man klamrer sig til nutiden.
Som om man kunne standse katastrofen.
Hvordan går det?
Det er næppe en overraskelse,
men vi ankom til Mindanao, og din mor og datter var der ikke længere. Ta-da!
Jeg ville lykønske dig.
Men ved du hvad?
Det gør jeg ikke.
Fordi der er sket det, at Rio, før han gik ind i banken,
røbede alle teleselskaberne.
Han fortalte det ikke til Professoren.
Jeg lyttede.
Hvor længe tror du, det tager os at finde din mor og datter?
-Professor. -Ja, Antoñanzas?
Jeg ved, jeg ikke burde sige det, men…
Men hvad?
Der vil være tab efter Tamayos ordre.
-En iskold forbrydelse. -Hvad sker der?
Gandía, bankens sikkerhedschef, ringede til teltet.
Han har et panikrum og militærvåben.
Hvor er rummet?
Det ved jeg ikke, men det har kameraer. Han kan se alt.
Tokyo.
-Tokyo. -Professor.
Hør her. Gandía er bevæbnet. Han har et panikrum.
-Hvad? -Han har et panikrum.
Han ser med. Han ved, hvor I er. Få alle samlet.
Tokyo?
Tekster af: Laura Marie Klindt Nielsen