EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-God morgon, pappsen. -God morgon, drottningen.
-Vill du knulla? -Ja, det vill du med. Titta här.
Titta där.
Vi har inte sett en brasiliansk båt på länge.
Den förra som kom var från Puerto Rico eller Guyana.
Ingen aning.
De ser vänliga ut.
CIA, FBI och Interpol har också agenter som ser vänliga ut.
Lägg av. Det syns ju att de är turister.
Min kära.
Vi måste vara sociala.
Jag menar allvar. Par behöver umgänge.
De behöver gå på fester, på bio, ut på middag.
De spelar inte strandtennis dagarna i ända.
-Nej. -Nej, vad då?
Nej.
-Snälla, kom igen. -Nej. Aldrig.
Det är en säkerhetsåtgärd, Tokyo.
Hallå!
Hallå! Mina vänner!
Rio!
DAG 3
Aníbal Cortés närmar sig centralbanken.
Spanska polisen friger en av världens mest efterlysta brottslingar.
Rånet inleddes för 44 timmar sedan
och polisen ger efter och lämnar över Cortés.
Han har sannolikt torterats.
Professorns gäng är återigen samlat.
Rio är vid bankens dörrar.
Det är er tur.
Dörrar.
-Helsingfors, grönt ljus. -Framåt!
GISSLANUTVÄXLING PÅ CENTRALBANKEN
Du är så stilig!
Så stilig, med slips och allt!
Det var det enda vänliga polisen gjorde.
Det kan jag tänka mig.
Du är så snygg i din röda overall.
Hur mår du?
-Bättre? -Ja.
Vad fan gör ni i centralbanken?
Vi gör det för dig.
Allt är över. Ni får åka hem igen, vänner!
Hela Spanien är med er!
Ni är så modiga!
Oroa er inte. Ni är med mig nu.
Vi hör vad Suárez kan berätta nu.
Där är han! Suárez!
-Jag vill gå in igen! -Lugna ner dig.
Ge mig fler män! Sprängmedel! Vi var så nära!
-Lugna ner dig. -Tamayo!
Vad gör den idioten?
Det är Arturo Román. Myntverkets före detta direktör.
Stäng dörrarna!
Den jäveln!
Skjut inte! Jag är obeväpnad!
Jag är Arturo Román.
Arturito?
En stor applåd! Kom igen!
Du är Arturo Román, inte sant?
Javisst.
Jag läste din bok.
Ni är fan galna!
Ni hade kunnat leva det goda livet där ute,
men ni är här inne i lejonkulan!
Förstår ni hur mycket ni har ställt till det?
Ge din Helsi en kram!
Du må vara en krigsgalning, Helsingfors, men du är en riktig sötnos!
-Hej! -Hej!
-Vad kallar jag dig? Mónica? -Nej, Stockholm.
Okej! Min bror!
Vad rökte du för att återvända?
Livet som miljonär är trist.
Tack ska du ha.
Att du är här, efter allt du har förlorat, betyder så mycket.
Lillen!
-Lillen, låt mig kyssa dig. -Hur mår du, snygging?
-Jag kunde inte vara lyckligare. -Ni är så jävla bra.
Jo, men din fula flickvän pressade oss till det.
-Om det inte var för henne... -Lägg av. Ursäkta, men...det är min tur.
Jag kommer strax.
Hur mår du?
Positiv för halotan. Men inga andra spårämnen. Vi är okej.
Bra. De vann striden, men inte kriget, så gaska upp er!
Hör på, allihop!
Den operationen skedde aldrig.
-Förstått? -Verkligen?
Inte ens kommandosoldater i Burkina Faso skulle göra det vi gjorde.
Visa lite respekt.
Det här ska inte eskalera.
Vi har fått ut 40 gisslan, utan några döda,
så låt oss tänka positivt i fortsättningen.
Jag är väldigt positiv. Titta.
Vi lär oss aldrig läxan.
Han är som Einstein och våra elitsoldater bröt sig in genom en toa.
Det vi gjorde var nödvändigt,
precis som Navy Seal-soldaterna mot bin Ladin,
som ryssarna gjorde i Dubrovkateatern.
Precis, följ handboken.
Hur lång tid tog det att fatta beslutet?
Tjugo minuter?
För han hade åratal på sig att bestämma ett svar.
Han vet hur han ska motverka alla våra drag.
Detta är alltid riskfyllda operationer.
Såvida du inte har ett riskfritt alternativ?
Inte ett, utan minst tre.
Antoñanzas, ge mig en munk.
Mónica.
-Du är vacker. -Jag heter Stockholm.
Ställ dig här.
Upp med skjortan.
Armarna ut.
-Varför kom du? De kunde ha skjutit dig. -Jag bryr mig inte.
Jag slutade bry mig om livet när jag förlorade allt.
Laura lämnade mig och tog barnen.
Jag bor i en lägenhet med en köksvrå.
Jag äter tonfiskkonserver.
Och flyttlådorna är kvar i hallen, men...
Jag börjar vänja mig.
Lite i taget, Arturo.
Jag vet att jag var hemsk mot dig och min fru.
Jag erkänner.
Jag tänker ständigt på Laura, men...
Inte lika ofta som jag tänker på dig. Jag tänker alltid på dig.
På dig och vår son.
-Det är väl en pojke? -Ja, en pojke. På med overallen!
Jag vet att jag har förlorat dig.
Men jag vill inte förlora min son.
Du förlorade honom när du avsade dig faderskapet.
-På med overallen! -Men...
Vad väntade du dig?
Förstår du hur svårt det är för en gift man att höra:
"Titta på testet. Det är din son." Jag var rädd!
Ja, jag var vettskrämd.
Vem blir inte rädd för något sådant?
Men bara i tre minuter.
Tre minuter. Så fort gick det innan terroristerna började skjuta.
Jag ber dig, döm mig inte baserat på tre minuter.
Jag vet att jag inte har rätt att bara dyka upp...
...och be att få bli far åt min son.
Jag vet.
Men jag vill bara träffa honom.
Jag vet inte. Röra honom och se hur han är.
Det kvittar var han är. Jag åker till Brasilien, Rumänien, Burma, Thailand...
Jag vill bara träffa min son.
Snälla.
Du har rätt att träffa honom, men jag vet inte om det går.
Jag ska försöka.
Tack.
Somliga saker förändras aldrig.
Vad?
Se hur jag är på grund av dig.
-Verkligen, Arturo? -Se hur hård du gör mig.
Det är effekten du har på mig.
Minns du när vi gjorde det på skrivbordet? Det måste du ännu gilla.
Rör du mig igen så är du död.
Du äcklar mig, Arturo.
Du äcklar mig.
Äcklar dig?
Skjut!
Skjut mig nu, för annars är detta det enda ansikte din son får se.
Du och Denver hamnar i fängelse
och Arturito Junior får aldrig träffa sin mor.
Men han ska kalla mig far! Mig!
Hans riktiga far! Det var därför jag kom.
Min son heter Cincinnati.
Och du ska aldrig få träffa honom!
Helsingfors, kan du göra klart här?
Arturito.
Lugna ner dig.
Män tar hand om män.
Se så. Av med kläderna.
Detta var rånets lyckligaste stund.
Kanske mitt livs lyckligaste stund.
Men lycka är som en blixt.
En utandning och sedan faller man.
När man har rört vid himlen blir fallet enormt.
Vi föll alla ner i en avgrund, till och med Professorn.
För det första så begår vi samma misstag
som vid förra rånet: att försöka fånga Professorn.
Han är ett proffs. Vi måste byta strategi.
Vi måste fokusera på vad vi vet finns därinne.
Guldet.
Om vi får veta hur de tänker ta ut det tvingas de ge upp.
Därför måste vi förhöra vartenda gisslan!
Inte ens Gud får gå hem.
Jag vill veta om de arbetar.
Hur arbetar de? Hur länge?
När? Och framförallt...
Vilka är de här två?
För de nya medlemmarna är nyckeln till planen.
Och än viktigare: belöningen.
För de delar ut pengar. Vi är staten men ger inget?
Jag vill ha världshistoriens största belöning.
Tamayo, vad är belöningen uppe i?
Vet inte. Tre miljoner euro?
Kan vi bättre?
-Tre och en halv miljon. -Budgivningen är igång.
Martínez.
-Fyra miljoner? -Fyra?
-Fem miljoner! -Ja! Antoñanzas?
Sex miljoner.
Suárez, kan du erbjuda mer?
Sex miljoner, första, andra...
Åtta!
Åtta. De kommer att få äta våra fittor.
Om vi rundar av blir det tio miljoner euro.
Med så mycket pengar får vi vem som helst att sälja sin mor.
Ángel? Ge mig goda nyheter.
Vi har något, de sågs till.
Någon ur Guardia Civil larmade. Vi har begränsat området så gott vi kan.
Radiosignalen tyder på att de rör på sig.
-Var är du? -Aracena, Huelva.
I en lada eller något.
Deras husbil är här.
De ser ut att ha övergivit den fort.
Kan det vara en fälla?
Det tror jag inte.
Jag går in.
Det är ingen här. Vänta.
Helvete.
Helvete, överste. Det är som en kommunikationscentral.
Det är skärmar och enheter överallt.
Jag behöver få ut rättstekniker.
De var med om en olycka igår och några bönder hjälpte dem.
De har bekräftat deras identitet.
Bra, Ángel. Räkna med armén, polisen och alla andra.
Nu påbörjas jakten.
Jag har dig, ditt rövhål.
Överste.
-Ge mig en helikopter att leda jakten med. -Nu kör vi.
Inspektören, de talar med Professorn.
Rio, du måste svara så exakt som du kan.
Var hölls du fången?
I en cell.
En mycket liten.
Som en kista. Jag kunde inte ens sitta.
Jag stod alltid upp.
-Hur många dagar? -Vet inte.
Jag tappade räkningen efter fyra. Det fanns inget dagsljus.
Orkar du fortsätta svara?
Ja.
Vad fick du att äta?
Någon slags smet med klumpar.
Troligen gjort av mjöl. Och kaffe.
Massor av kaffe.
Trettio, fyrtio, femtio koppar om dagen.
-Jag var helt uppjagad. -Sömnbrist.
Innehöll kaffet något mer?
Kanske.
Det smakade förfärligt.
Men jag blev drogad.
De tvingade mig inhalera någon gas. Jag vet inte vad fan det var.
Men jag fick åtminstone komma ur cellen då.
Och ibland fick jag sitta.
Släppte de ut dig
-för att göra nåt annat? -Inte ens för att skita.
De lämnade mig där i timtal efter att jag hade pissat och skitit på mig.
Dagar.
Jag vet inte.
Fick du tvätta dig?
Det närmsta var när de spolade av mig.
Hur var det, Rio?
Först hängs man från kedjor, naken.
Sedan tar de en högtrycksspruta.
"Om du vill att vi ska sluta...
...säg bara var Professorn är."
Så sa Alicia alltid.
Jag svär, Professorn.
Om jag hade vetat var du var...
...hade jag berättat.
Det hade vem som helst, Rio.
Du måste ha varit livrädd.
Jag visste att vi inte var i Spanien.
När vinden ändrade riktning...
...kunde jag höra böneutrop från en moské.
Jag var helt säker...
...på att de skulle skjuta mig och begrava mig i öknen.
Varje dag...
...vaknade jag och undrade om det var min sista dag.
Allt det är över nu.
Du måste berätta exakt vad som hände när du fördes därifrån.
Jag sattes på ett plan.
Och i en bil när vi hade landat.
De tog mig till ett militärsjukhus.
Hur sov du där?
Jag har aldrig sovit bättre.
De gav mig en spruta av något.
Och jag öppnade inte ögonen förrän idag. Alicia väckte mig.
Nå?
Var är min röda overall?
Om de ger oss Rio kommer han troligen att vara buggad.
Om vi misstänker något blir nyckelfrasen "kort semester".
Vila upp dig lite.
Ta ett varmt bad.
Du förtjänar en kort semester.
En GPS-sändare i ett tandimplantat.
En mikrofon i fettvävnaden, i skallen, var som helst.
Vi ska lära er att ta ut det, oavsett kroppsöppning.
Någon frivillig?
Inte jag. Jag kan inte.
Är du rädd för skalpellen?
Nej, jag har principer.
Jag är emot djurplågeri.
Men du är soldat. Du dödar människor. Vad är problemet?
Folk är en sak, djur en annan.
Jag älskar djur.
Mördaren som är djuraktivist.
Får inte jag ha vilka åsikter jag vill ha?
Om att älska djur?
-Ja. -Ja.
Jag ska bestämma.
Om du älskar den här grisen ska du skära upp den och ta ut chippet.
Och med all din kärlek ska du äta den.
Jag vägrar.
-Jag gör det med en docka. -Nej, Marseille.
Det duger inte. Vi behöver vävnad.
Detta är det närmaste som finns en människa.
Jag var i krig.
Med en hund vid min sida.
Han var alltid med mig.
Folk flydde. Hunden stannade med mig.
Efter det svor jag...
-Jag vägrar. -Öppna grisen! Du är lönnmördare.
Håll dig borta!
Pressar du mig igen skär jag upp dig
-uppifrån och ner. -Marseille.
Skalpellen.
-Ut ur rummet båda två. -Jag?
Det var han som vägrar öppna grisen.
Ut.
-I så fall slår jag... -Nu!
Utmärkt.
-Den jävla grisen. -De där...
Vi fortsätter. Det kvittar
vem som gör det, men vi har 15 minuter på oss att hitta chippet.
Tokyo, tills vi opererar Rio, måste ni leva ett vanligt liv.
Medan vi rånar centralbanken?
De får inte veta att vi vet.
Prata med Rio om vad du än vill, helt opåverkat.
Prata om hur mycket ni saknade varann och gör vad som känns naturligt.
Föreslår du att jag ska ligga med honom?
För det Rio behöver är en kram.
Inte ett bra knull.
Polisen vet att ni är ett par och inte har setts på månader.
De måste få tro att de får höra ert privatliv.
Tokyo.
De ska göra vad som krävs.
Var det verkligen nödvändigt?
De hade den stackaren i ett hål i två månader.
Han sket och pissade på sig.
Han trodde att han var dödsdömd och nu utnyttjar du honom?
Det är ett perfekt läge att få ett övertag, Raquel.
Ett fundamentalt övertag i kriget.
Att kontrollera buggarna och sändarna de satt i honom...
Även om de inte känner för det, ska de ligga med varann.
-Du insåg inte ens att Tokyo inte svarade. -Du klagar mer än hon.
Problemet är väl att jag är här?
Att du hellre gör detta själv? Som en ensamvarg.
Låt oss vara ärliga.
Vad händer? Se på mig, Sergio. Vad är det?
-Vad är det? -Jag känner att jag sviker gänget.
Vad?
Jag är respektlös...
...mot rånet.
Min bror hade inte blandat in ett förhållande i detta.
Det går inte. Jag är schackspelare.
Bobby Fischer hade aldrig mött Spasskij med sin flickvän bredvid.
Jag är ingens flickvän.
Jag är här för att jag vet mer om polisen än du
och mycket bättre än nån i ligan.
Du känner till förfaranden och förhandlingar.
Jag slog dig i det här, Raquel.
Slog du mig?
Jag måste vara en idiot.
Jag trodde att vi var kära.
Min mor och min dotter är i Filippinerna.
Polisen söker dem.
Jag bad inte dig komma.
Detta är bara hämnd, inte sant?
Sedan Filippinerna.
Sedan nätterna du vaknade och drömde om din bror.
Och Rio är den perfekta ursäkten att hämnas Berlin, va?
Men vet du vad?
Du har redan sabbat mitt liv.
SÄG INGET
DE HAR BUGGAT DIG
FÖLJ MIG
-Vilken färg tror du att mina trosor är? -Vinröda.
Svarta.
-Och du bär inte alltid trosor. -Vad?
Bingo.
-Antoñanzas, är det något som pågår? -Nej då.
VI SKA OPERERA DIG
Rio och jag var alltid ärliga när vi knullade.
Men man vill inte alltid höra sanningen.
Tokyo.
Jag kan inte vara med dig.
Jag har tänkt mycket på det.
Och jag insåg att jag har följt dig, som en knähund.
I cellen lärde jag mig att jag är stark.
Jag var rädd förut.
Jag var rädd för ett liv utan dig.
Efter tre dagar på ön...
...var jag utom mig. Det kändes för jävligt.
-Så vill jag inte vara mer. -Rio.
Tokyo, du behöver detta.
-Nej. -Ja, jag är ledsen.
Men jag vill inte leva på din bergochdalbana.
Så inleddes mitt fall.
Plötsligt kände jag mig som en oljetanker
som närmar sig världens ände och rasar ner i djupet.
Och mitt i fallet kan man bara se upp
och se det man älskade mest bli mindre och mindre.
Om jag hade vetat att det skulle bli vårt sista knull
hade jag aldrig låtit det ta slut.
Jag har aldrig älskat någon som jag älskade dig.
Och jag är bara 22 år.
Men det kommer att vara sant när jag är 70.
Rio, lämna mig inte.
Snälla, lämna mig inte.
Hör du det? Lämna mig inte.
Lämna mig inte.
Du klarar dig bättre än jag. Du är mycket snygg.
-Och rik. -Nej.
Och om några år ses vi igen.
Då har jag två eller tre barn och shoppingkassar.
Och du kommer i...
...en snygg cabriolet med en snygg brasilianare.
Och vi ska dricka vin och skratta åt detta.
Jag vill tillbaka till ön med dig.
Snälla, nej.
En drönare har hittat Professorn.
Har den signal? Sätt den på skärmen.
Överste Tamayo här. Hör du? Flyg närmre.
RÄDDNINGSTJÄNST
Ja. Närmare.
Närmare!
-Är du redo? -Redo.
Nej.
Helvete. Lyft för fan. Jag vill se vilken avfart han tar.
Hitta slutet av vägen.
Vi måste prata om flyktplanen.
Ta av idiotens pyjamas.
-Ja. Vi kan vänta med protokollet. -Nej, berätta om det.
Se det som...
...en slags arbetsträning under press.
Utmärkt.
Punkt ett.
Spridning.
Om de hittar oss har vi dubbelt så många chanser
om vi delar på oss och vi måste göra det mycket fort.
Raquel.
Var försiktig.
Jag dödar dig om de tar dig.
Punkt ett är väldigt bra.
Och punkt två.
Punkt två?
Jag hör ingen punkt två, Professorn.
Punkt två. I nödfallsväskorna måste vi ha pengar,
ett kamouflagenät, en värmefilt,
-en pistol. -En pistol.
Och vatten som räcker minst 72...
Sjuttiotvå timmar.
Vad heter punkt två?
Du döper ju allt.
Epicentrum.
Alla har samma inlärda tanke:
rymlingen rymmer.
Men vi ska inte rymma.
Vi ska stanna.
Vi håller oss stilla, oavsett vad som händer,
inom en radie på 500 meter från den plats där vi upptäcktes.
-Epicentrum. -Epicentrum. Utmärkt.
Vi ska vara ett fåtal meter bort, men de ser oss inte,
förutsatt att vi gömmer oss under de fyra första minuterna.
Hur ska vi gömma oss?
Sju eller åtta meter över marken.
I toppen av ett träd.
Vi ska använda samma teknik som krypskyttar.
Ett perfekt kamouflage.
Lektionen är över.
Raquel, du borde vara på plats.
Jo, men jag har ett problem.
Vad är det?
-Det kommer militärer. Jag hinner inte. -Nej. Håll dig till planen!
Raquel!
Där är de!
Flyg närmre.
Helvete!
Få dit rättsteknikerna.
Vi har dem på bar gärning. Ambulansen är säkert full av bevis.
Kom igen!
Raquel, jag är två kilometer väster om epicentrum.
Det är militärer överallt. Är du i trädtoppen?
-Nej, jag fick improvisera. -Vad?
Det ligger en gård 400 meter från din position.
-Nej. Det är första stället de kollar. -Jag har inget val.
Raquel?
Inrikesministern har precis utlovat
historiens största belöning, tio miljoner euro
för information som leder till Professorn eller till att avbryta rånet.
Allmänhetens stöd är en av polisens största angelägenheter...
Varje gisslan säger...
...att han här tog med gisslan för att få hjälp med något.
De arbetade i temperaturer som översteg 65 grader.
De smälter guldet.
Smälter det? Hur?
Fan, Sierra. Har de anordnat en masugn därinne?
En industriugn är mindre än en diskmaskin.
De åkte in med armébilar.
Helvete!
De smälter guldreserverna. Varför?
Det gör det lättare att få ut det.
De kan forma det hur de vill.
De kan forsla det genom ett rör
eller få ut det med zeppelinare i form av guldgryn.
Jag vet inte.
Vi fortsätter med din plan. Vi satsar på guldet.
De ska inte ens få ut ett korn!
De måste finnas här.
Låt hundarna lukta på kläderna från bilen.
Finkamma hela skogen!
Sök igenom vartenda byggnad! Okej?
Sätt fart!
Undertexter: Tomas Lundholm