‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫בוקר טוב, אבא'לה.‬ ‫-בוקר טוב, מלכה.‬
‫רוצה להזדיין?‬ ‫-כן. גם אתה. בוא תראה משהו.‬
‫תסתכל לשם.‬
‫הם מברזיל. לא ראינו סירה מברזיל הרבה זמן.‬
‫הסירות האחרונות היו‬ ‫של פורטוריקנים או גיאנים.‬
‫אין לי מושג.‬
‫נראים ידידותיים.‬
‫ה-CIA, ה-FBI,‬
‫האינטרפול, גם להם‬ ‫יש סוכנים שנראים ידידותיים.‬
‫בחייך, הם תיירים. רואים עליהם.‬
‫אהובי.‬
‫אנחנו צריכים להכיר אנשים.‬
‫אני לא צוחקת. זוגות צריכים חיי חברה.‬
‫ללכת למסיבות, לקולנוע, לאכול בחוץ.‬
‫הם לא מבלים עם אינדיאנים‬ ‫או משחקים טניס חופים כל יום.‬
‫לא.‬ ‫-לא, מה?‬
‫לא.‬
‫בבקשה.‬ ‫-לא. אין מצב.‬
‫טוקיו, זה אמצעי זהירות.‬
‫היי!‬
‫שלום, חברים!‬
‫ריו!‬
‫- יום 3 -‬
‫אניבל קורטס צועד‬
‫אל עבר בנק ספרד.‬
‫המשטרה הספרדית מוסרת‬ ‫את אחד הפושעים המבוקשים בעולם.‬
‫עברו 44 שעות מתחילת השוד‬
‫והמשטרה נכנעת, מוסרת את קורטס.‬
‫האסיר המעונה, לכאורה.‬
‫חבורתו של הפרופסור מאוחדת שוב.‬
‫ריו בכניסה.‬
‫תורך.‬
‫דלתות.‬
‫ריו!‬
‫הלסינקי,‬
‫אור ירוק.‬ ‫-צאו!‬
‫אתה כל כך מהודר!‬
‫חליפה, עניבה וזה!‬
‫זה הדבר הנחמד היחיד שהמשטרה עשתה למעני.‬
‫אני מתארת לעצמי.‬
‫את נראית מדהים באוברול האדום.‬
‫מה שלומך? טוב יותר?‬
‫מה לכל הרוחות אתם עושים בבנק ספרד?‬
‫עשינו זאת למענך.‬
‫זה נגמר. אתם הולכים הביתה, חברים.‬
‫ספרד כולה לצדכם!‬
‫אמיצים! אתם כה אמיצים!‬
‫אל חשש, אתם איתי עכשיו.‬
‫נראה מה סוארז יכול להגיד לנו עכשיו.‬
‫הנה הוא. סוארז.‬
‫אני רוצה להיכנס חזרה!‬ ‫-תירגע.‬
‫תן לי עוד אנשים! חומרי נפץ!‬ ‫היינו קרובים! אהרוג אותם!‬
‫תירגע, בבקשה!‬ ‫-טמאיו!‬
‫מה האידיוט הזה עושה?‬
‫זה ארטורו רומאן.‬ ‫המנהל לשעבר של המטבעה המלכותית.‬
‫לסגור דלתות!‬
‫הבן זונה!‬
‫לא לירות! אני לא חמוש.‬
‫אני ארטורו רומאן.‬
‫ארטוריטו?‬
‫מחיאות כפיים סוערות! קדימה!‬
‫אתה ארטורו רומאן, נכון?‬
‫כמובן.‬
‫קראתי את ספרך.‬
‫אתם משוגעים לגמרי!‬
‫יכולתם להיות בחוץ, ליהנות מהחיים,‬
‫אבל אתם כאן, בלוע הזאב.‬
‫אתם יודעים איזה בלגן גרמתם בחוץ?‬
‫תביא חיבוק להלסי!‬
‫אתה אולי דפוק והלום קרב, הלסינקי,‬
‫אבל אתה מותק.‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫איך לקרוא לך?‬
‫מוניקה?‬ ‫-לא. סטוקהולם.‬
‫בסדר. אחי!‬
‫מה עישנת בשביל לחזור לפה?‬
‫חייו של מיליונר הם משעממים.‬
‫תודה, אחי.‬
‫זה שאתה פה,‬
‫אחרי כל מה שאיבדת, אני מעריך את זה מאוד.‬
‫קטנצ'יק!‬
‫קטנצ'יק! תן לי לנשק אותך.‬ ‫-מה שלומך, יפהפייה?‬
‫לא הייתי שמחה יותר גם אם היית בני.‬
‫אתם נהדרים.‬
‫כן, אנחנו נהדרים, אבל מי שהזיזה‬ ‫את כל העניינים זו החברה המכוערת שלך.‬
‫אלמלא היא...‬ ‫-די.‬
‫תסלחו לי, אבל... זה תורי.‬
‫תיכף אשוב.‬
‫מה שלומך?‬
‫חיובי על ההאלותן.‬
‫אבל אין זכר לחומרים אחרים. הכול בסדר.‬
‫אני שמח. הם ניצחו בקרב,‬ ‫לא במלחמה, אז תתעודדו, לכל הרוחות!‬
‫כולם, להקשיב!‬
‫המבצע הזה לא התרחש.‬
‫מובן?‬ ‫-באמת?‬
‫גם קומנדו של בורקינה פאסו‬ ‫לא היה עושה מה שעשינו.‬
‫קצת כבוד, בבקשה.‬
‫המצב פה לא הולך להחמיר.‬
‫אין קורבנות, חילצנו 40 בני ערובה,‬
‫אז בואי נחשוב באופן חיובי ונתקדם. בבקשה.‬
‫כן, אני חיובית. תראה. חיובית מאוד.‬
‫הבעיה היא שלא למדנו את הלקח.‬
‫הבחור חכם כמו איינשטיין,‬ ‫והחיילים המבצעיים חדרו לבנק מהשירותים.‬
‫עשינו מה שהיה צריך,‬
‫מה שעשה חיל הים במרדף אחרי בן לאדן.‬
‫מה שהרוסים עשו בתיאטרון דוברובקה.‬
‫כן, פעלו לפי ההוראות.‬
‫כמה זמן לקח לנו להחליט את זה?‬
‫עשרים דקות?‬
‫כי לבחור היו שנים להחליט איך להגיב.‬
‫הוא יודע איך להגיב לכל צעד שלנו.‬
‫המבצעים האלה מסוכנים, תמיד.‬
‫אלא אם יש לך רעיון נטול סיכונים.‬
‫לא אחד,‬
‫לפחות שלושה.‬
‫אנטוניאנזס, תביא סופגניה.‬
‫מוניקה.‬
‫את נראית נהדר.‬ ‫-אני סטוקהולם.‬
‫תעמוד שם.‬
‫תרים את החולצה.‬
‫ידיים למעלה.‬
‫למה באת, ארטורו? יכלו לירות בך.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫לא אכפת לי מעצמי מאז...‬
‫שאיבדתי הכול.‬
‫לורה עזבה אותי ולקחה את הילדים.‬
‫אני גר בדירה שהמטבחון בה בארון.‬
‫אני אוכל טונה מקופסה.‬
‫והדברים שלי עדיין בארגזים, אבל...‬
‫אני מתגבר.‬
‫לאט-לאט, ארטורו.‬
‫אני יודע שהתנהגתי נורא אלייך ולאשתי.‬
‫אני מודה.‬
‫אני חושב על לורה ללא הפסקה, אבל...‬
‫עלייך אני חושב יותר.‬
‫אני חושב עלייך כל הזמן.‬
‫עלייך ועל הבן שלנו.‬
‫זה בן, נכון?‬
‫כן, זה בן. תלבש את האוברול.‬
‫ברור לי שאיבדתי אותך, מוניקה.‬
‫אבל לא ארצה לאבד את בני.‬
‫איבדת אותו ברגע שאמרת שאינך אביו.‬
‫האוברול, בבקשה.‬ ‫-אבל...‬
‫מה חשבת שיקרה?‬
‫את יודעת כמה קשה לגבר נשוי‬ ‫עם שלושה ילדים לשמוע את המשפט:‬
‫"תראה את הבדיקה. זה התינוק שלך." נבהלתי!‬
‫כן, נבהלתי נורא.‬
‫מי לא ייבהל מדבר כזה?‬
‫אבל זה נמשך רק שלוש דקות.‬
‫שלוש דקות. הזמן שלקח לטרוריסטים להיכנס‬
‫ולירות לכל עבר.‬
‫אני מבקש, אל תשפטי אותי בגלל שלוש דקות.‬
‫אני יודע שאין לי זכות לצוץ ככה‬
‫ולבקש ממך שתרשי לי להיות אב לבני.‬
‫אני יודע.‬
‫אני רק רוצה לראות אותו.‬
‫לא יודע. לגעת בו ולדעת מה שלומו.‬
‫לא אכפת לי איפה הוא. אסע לברזיל,‬
‫לרומניה, לבורמה, לתאילנד. מה שתגידי.‬
‫הוא הבן שלי ואני רוצה לפגוש אותו.‬
‫בבקשה.‬
‫אולי יש לך זכות לפגוש אותו,‬ ‫אבל אני לא בטוחה שאני מסוגלת.‬
‫אשתדל, טוב?‬
‫תודה.‬
‫יש דברים שלא משתנים.‬
‫מה?‬
‫תראי אותי, בגללך.‬
‫באמת, ארטורו?‬ ‫-תרגישי כמה אני קשה.‬
‫ככה את משפיעה עליי.‬
‫זוכרת שעשינו את זה על השולחן?‬ ‫לא ייתכן שהשתנית כל כך.‬
‫תיגע בי עוד פעם ואתה מת.‬
‫אתה מגעיל אותי, ארטורו.‬
‫מגעיל אותי.‬
‫מגעיל? אני מגעיל אותך?‬
‫תירי.‬
‫תירי בי פה, כי אם לא,‬ ‫אלה הפנים היחידים שבנך יראה.‬
‫את ודנוור הולכים לכלא להרבה זמן.‬
‫ארטוריטו ג'וניור לא יידע מי היתה אמו.‬
‫אבל הוא יקרא לי אבא. לי!‬
‫לאביו האמיתי! לכן אני כאן, הבנת?‬
‫שמו של הבן שלי הוא סינסינטי.‬
‫ואתה לא תפגוש אותו לעולם!‬
‫הלסינקי, אתה יכול לסגור את העניין פה?‬
‫ארטוריטו.‬
‫תירגע.‬
‫אתה יודע, גבר מטפל בגבר.‬
‫קדימה, תתפשט.‬
‫זה היה הרגע הכי שמח בשוד.‬
‫אולי אפילו הרגע המאושר בחיי.‬
‫אבל האושר הוא קצר כברק.‬
‫נשיפה ואז,‬
‫נפילה.‬
‫אחרי שנוגעים בשמיים, הנפילה היא קשה.‬
‫כולנו צללנו אל תהום,‬
‫אפילו הפרופסור.‬
‫קודם כול, אנחנו עושים את אותה הטעות‬
‫שעשינו בשוד הקודם,‬ ‫לנסות לתפוס את הפרופסור.‬
‫הוא תחבולן מקצועי. צריך לשנות אסטרטגיה.‬
‫צריך להתמקד במה שאנחנו יודעים שנמצא שם.‬
‫הזהב.‬
‫אם נגלה איך הם מתכוונים להוציא אותו,‬
‫המו"מ היחיד שהם ינהלו יהיה על הכניעה.‬
‫ולשם כך נחקור כל בן ערובה.‬
‫גם אלוהים לא פטור.‬
‫אני רוצה לדעת אם הם עובדים.‬
‫איך הם עובדים? כמה זמן?‬
‫מתי? ובמיוחד...‬
‫מי אלה?‬
‫כי שני החברים החדשים‬
‫הם המפתח לתוכנית.‬
‫והכי חשוב, הפרס.‬
‫כי הם מחלקים כסף.‬ ‫אנחנו המדינה, מה אנחנו מציעים?‬
‫אני רוצה להציע את הפרס הכי גדול‬ ‫בהיסטוריה של העולם המערבי.‬
‫טמאיו, כמה שווה טיפ שיפצח את זה?‬
‫לא יודע. שלושה מיליון אירו?‬
‫הצעה טובה יותר?‬
‫שלושה מיליון וחצי.‬ ‫-תמשיכו להציע!‬
‫מרטינז.‬
‫ארבעה מיליון?‬ ‫-ארבעה מיליון?‬
‫חמישה מיליון?‬ ‫-כן! אנטוניאנזס?‬
‫שישה מיליון.‬
‫סוארז, תוכל להציע יותר?‬
‫שישה מיליון פעם ראשונה, שנייה...‬
‫שמונה!‬
‫שמונה. הם ימצצו לנו.‬
‫אם נעגל הכול, מדובר ב-10 מיליון אירו.‬
‫בסכום כזה גבוה‬
‫כל אזרח במדינה יסכים למכור את אמא שלו.‬
‫אנחל? ספר לי משהו טוב.‬
‫יש משהו. ראו אותם.‬ ‫-כן!‬
‫חייל המשמר האזרחי הפעיל פעמון אזעקה.‬
‫צמצמנו את האזור כמה שיכולנו.‬
‫לפי הסיגנל נראה שהם בתנועה. הם פה באזור.‬
‫איפה אתה?‬ ‫-ארסנה, וולבה.‬
‫במעין אולם.‬
‫יש פה ואן. הם היו פה, קולונל.‬
‫נראה שנטשו אותו במפתיע.‬
‫אולי זו מלכודת?‬
‫אני לא חושב.‬
‫אני נכנס.‬
‫אין פה אף אחד. רגע.‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל, קולונל.‬ ‫זה כמו מרכז טלקומוניקציה פה.‬
‫מסכים ומשדרי רדיו בכל מקום.‬
‫אני זקוק למז"פ וליחידה הטכנולוגית.‬
‫הם נקלעו לתאונה אתמול‬ ‫וכמה איכרים עזרו להם.‬
‫הם אישרו את זהותם, קולונל.‬
‫יפה, אנחל. תקבל סיוע מהצבא,‬ ‫מהמשטרה וממי שצריך.‬
‫המצוד מתחיל.‬
‫אתה אצלי בכיס, מנוול.‬
‫קולונל.‬
‫תן לי מסוק. אוביל את המצוד.‬
‫קדימה.‬
‫המפקחת, הם מדברים עם הפרופסור.‬
‫ריו, ענה לי הכי מדויק שאתה יכול.‬
‫היכן הוחזקת?‬
‫בתא.‬
‫קטן מאוד.‬
‫קטן כמו ארון מתים. בקושי נכנסתי לשם.‬
‫עמדתי כל הזמן.‬
‫כמה ימים?‬ ‫-לא יודע.‬
‫הפסקתי לספור אחרי 4 או 5 ימים.‬
‫לא היה שם אור טבעי.‬
‫ריו, תוכל להמשיך לענות?‬
‫כן.‬
‫מה נתנו לך לאכול?‬
‫משחה גושית כלשהי.‬
‫כנראה מקמח. וקפה.‬
‫הרבה קפה.‬
‫שלושים, ארבעים, חמישים כוסות ביום.‬
‫הייתי עירני מאוד.‬
‫לא אפשרו לך לישון.‬
‫נראה לך ששמו משהו בקפה?‬
‫אולי.‬
‫הטעם היה נורא.‬
‫אבל סוממתי.‬
‫כשחקרו אותי, אילצו אותי לשאוף גז.‬
‫לא יודע מה זה היה.‬
‫אבל אז לפחות לא הייתי בתא.‬
‫לפעמים גם זכיתי לשבת.‬
‫נתנו לך לצאת מהתא‬
‫למטרות אחרות?‬ ‫-אפילו לא לחרבן.‬
‫הם השאירו אותי שם‬
‫במשך שעות אחרי שהשתנתי וחרבנתי במכנסיים.‬
‫ימים.‬
‫לא יודע.‬
‫אפשרו לך להתרחץ?‬
‫הכי קרוב היה כשהתיזו עליי בצינור.‬
‫איך, ריו?‬
‫תלו אותי בעירום בשרשראות.‬
‫ואז התיזו בצינור לחץ.‬
‫"אם אתה רוצה שנפסיק,‬
‫ספר לנו איפה הפרופסור."‬
‫אליסיה אמרה לי את זה כל הזמן.‬
‫נשבע לך, פרופסור,‬
‫שגם אם הייתי יודע איפה אתה,‬
‫לא הייתי מגלה.‬
‫כל אחד היה מגלה, ריו.‬
‫כל אחד.‬
‫חששת לחייך, לא?‬
‫ידעתי שאנחנו לא בספרד.‬
‫כשכיוון הרוח השתנה,‬
‫שמעתי תפילה ממסגד.‬
‫הייתי בטוח לגמרי...‬
‫שיירו בי ויקברו אותי במדבר.‬
‫כל יום.‬
‫התעוררתי כל יום ותהיתי אם זה יומי האחרון.‬
‫זה נגמר, ריו.‬
‫אני צריך שתספר לי בדיוק‬ ‫מה קרה כשהוציאו אותך משם.‬
‫העלו אותי למטוס.‬
‫כשנחתנו, העלו אותי לרכב.‬
‫לקחו אותי לבית חולים צבאי.‬
‫איך ישנת שם?‬
‫ישנתי הכי טוב שישנתי בחיי.‬
‫הזריקו לי משהו מעולה.‬
‫ולא פקחתי עין עד הבוקר הזה.‬
‫אליסיה העירה אותי.‬
‫אז, מה?‬
‫איפה האוברול האדום שלי?‬
‫אם ימסרו לנו את ריו,‬ ‫בטח ישימו עליו מכשיר ציתות.‬
‫אז אם נחשוד במשהו,‬ ‫מילות המפתח הן "חופשה קצרה".‬
‫תנוח עוד.‬
‫עשה אמבטיה חמה.‬
‫מגיעה לך חופשה קצרה.‬
‫משדר GPS קטן בשן מושתלת.‬
‫מיקרופון שמוחבא ברקמת שומן,‬ ‫בגולגולת, בכל מקום.‬
‫לא משנה איפה זה תקוע,‬
‫נלמד אתכם לשלוף את זה.‬
‫יש מתנדב?‬
‫לא אני. לא יכול.‬
‫טמבל, אתה מפחד מהאזמל.‬
‫לא. יש לי עקרונות.‬
‫אני מתנגד להתעללות בבעלי חיים.‬
‫אבל אתה חייל. אתה הורג אנשים.‬ ‫מה הבעיה? אני לא מבין.‬
‫בני אדם זה דבר אחד. בעלי חיים זה דבר אחר.‬
‫אני אוהב בעלי חיים.‬
‫הרוצח האקטיביסט למען זכויות בעלי חיים.‬
‫מותר לי להאמין במה שאני רוצה‬
‫או שאתה תגיד לי במה להאמין?‬
‫בעניין אהבת בעלי חיים?‬
‫כן.‬ ‫-אז כן.‬
‫אני אגיד לך.‬
‫אם אתה באמת אוהב את החזיר הזה,‬ ‫פתח אותו ושלוף את השבב.‬
‫ובאהבה רבה, תאכל אותו.‬
‫לא אפתח שום חזיר.‬
‫אעשה את זה על בובה.‬ ‫-לא, מרסייה.‬
‫בובה לא תעזור. צריך רקמות אמיתיות.‬
‫זה הכי קרוב לבן אדם.‬
‫הייתי במלחמה.‬
‫כשכלב לצדי.‬
‫תמיד היה איתי.‬
‫אנשים ברחו, הכלב נשאר.‬
‫מאז, הבטחתי לעצמי...‬
‫לא אפתח את החזיר.‬ ‫-תפתח אותו כבר! אתה מתנקש.‬
‫עזוב אותי!‬
‫דחוף אותי עוד פעם אחת ואשסף את הרקמות שלך‬
‫מלמעלה למטה.‬ ‫-מרסייה.‬
‫האזמל.‬
‫שניכם, צאו מהחדר.‬ ‫-אני?‬
‫זו אשמתו. לא מוכן לפתוח את החזיר.‬
‫צא.‬
‫אם אצא, אני אחטיף...‬ ‫-עכשיו!‬
‫בסדר.‬
‫חזיר מחורבן.‬ ‫-החבר'ה האלה...‬
‫נמשיך. לא אכפת לי‬
‫מי יעשה את זה, אבל יש לנו‬ ‫רבע שעה למצוא את השבב ולנתח.‬
‫טוקיו, עד שננתח את ריו,‬ ‫כולם צריכים לחיות כרגיל.‬
‫כרגיל בזמן ששודדים את בנק ספרד?‬
‫אסור שיידעו שאנחנו חושדים.‬
‫דברי עם ריו על מה שתרצו, בלי קשר.‬
‫על כמה חסרתם זה לזו, תתנהגו טבעי.‬
‫אתה רומז שאשכב איתו?‬
‫כי ריו זקוק לחיבוק.‬
‫לא לזיון.‬
‫המשטרה יודעת שאתם זוג ושלא התראיתם חודשים.‬
‫חשוב שהם יחשבו שחדרו לפרטיותכם,‬
‫שלא יחשדו.‬
‫טוקיו.‬
‫הם יעשו מה שצריך.‬
‫באמת? זה נחוץ?‬
‫הבחור היה סגור חודשים באיזה חור, בלי שינה,‬
‫חרבן והשתין על עצמו.‬
‫הוא חשב שיחסלו אותו וככה אתה משתמש בו?‬
‫זה הרגע להשיג יתרון מהותי, ראקל.‬
‫מהותי במלחמה הזאת!‬
‫לשלוט במיקרופונים ובשבבים שאולי השתילו בו.‬
‫אם הם צריכים להזדיין,‬ ‫גם אם לא בא להם, הם צריכים להזדיין.‬
‫לא שמת לב שטוקיו לא ענתה לך.‬
‫את מוחה יותר ממנה.‬
‫הבעיה היא שאני כאן, נכון?‬
‫היית מעדיף לפעול לבד.‬
‫כמו זאב בודד.‬
‫אז בוא נבהיר משהו.‬
‫מה קורה?‬
‫סרחיו, תסתכל עליי. מה קורה?‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני מרגיש שאני בוגד בחבורה.‬
‫מה?‬
‫אני מזלזל...‬
‫בשוד.‬
‫אחי הצליח לנהל מערכת יחסים‬ ‫בתוך כל זה. אני לא.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬ ‫אני לא מסוגל, ראקל. אני שחקן שח.‬
‫בובי פישר לא היה‬ ‫מתמודד מול ספסקי כשחברתו לצדו.‬
‫אני לא החברה של אף אחד.‬
‫אני כאן כי אני מכירה את המשטרה טוב ממך‬
‫וטוב מכל אחד בחבורה.‬
‫את מכירה נהלים ועקרונות מו"מ, גם אני.‬
‫ניצחתי אותך במשחק הזה, ראקל.‬
‫אתה ניצחת אותי?‬
‫איזו טיפשה אני.‬
‫חשבתי שאנחנו מאוהבים.‬
‫שמע. אמי ובתי בפיליפינים.‬
‫המשטרה מחפשת אחריהן.‬
‫לא ביקשתי שתבואי.‬
‫זו נקמה, נכון?‬
‫מהפיליפינים.‬
‫מהלילות שהיית מתעורר בגלל חלומות על אחיך.‬
‫ריו הוא תירוץ מושלם לנקום‬ ‫את מותו של ברלין. נכון?‬
‫אבל יודע מה?‬
‫כבר דפקת לי את החיים.‬
‫- אל תאמר כלום -‬
‫- שתלו עליך מיקרופון -‬
‫- זרום איתי -‬
‫יודע מה צבע התחתונים שלי?‬
‫בורדו.‬
‫שחור.‬
‫את לא תמיד בתחתונים.‬
‫מה?‬
‫בינגו.‬
‫אנטוניאנזס, משהו קורה?‬
‫לא, המפקד.‬
‫- ננתח אותך -‬
‫ריו ואני תמיד מדברים ישירות‬ ‫כשאנחנו מזדיינים.‬
‫אבל אתה לא תמיד רוצה לשמוע את האמת.‬
‫טוקיו.‬
‫לא נהיה יותר יחד.‬
‫חשבתי על זה הרבה.‬
‫והבנתי שתמיד השתרכתי אחרייך‬
‫כמו כלבלב.‬
‫כשהייתי כלוא הבנתי שאני חזק.‬
‫לפני כן פחדתי.‬
‫פחדתי לחיות בלעדייך.‬
‫באי, אחרי שלושה ימים,‬
‫הרגשתי שאני משתגע. זו תחושה מחורבנת.‬
‫אני לא רוצה להרגיש ככה שוב.‬ ‫-ריו.‬
‫טוקיו, את זקוקה לזה.‬
‫לא.‬ ‫-כן. אני מצטער.‬
‫באמת. אבל אני לא רוצה‬ ‫להיות ברכבת ההרים שלך.‬
‫כך החלה הנפילה שלי.‬
‫הרגשתי לפתע כמו מכלית נפט‬
‫שהגיעה לקצה העולם וצונחת אל התהום.‬
‫בזמן הנפילה,‬
‫אפשר רק להביט למעלה‬
‫ולראות את הדבר האהוב עליך ביותר הולך וקטן.‬
‫אם הייתי יודעת‬
‫שזה יהיה הזיון האחרון שלנו,‬
‫הייתי ממשיכה אותו לנצח.‬
‫מעולם לא אהבתי כמו שאני אוהב אותך.‬
‫זה לא הרבה. אני רק בן 22.‬
‫אבל זה יהיה נכון גם בגיל 70.‬
‫ריו, אל תעזוב אותי.‬
‫אל תעזוב אותי.‬
‫שומע? אל תעזוב אותי.‬
‫אל תעזוב אותי.‬
‫יהיה לך טוב יותר בלעדיי.‬
‫את חתיכה.‬
‫ואת עשירה.‬ ‫-לא.‬
‫בעוד כמה שנים ניפגש שוב.‬
‫אהיה עם שניים-שלושה ילדים ושקיות מהסופר.‬
‫ואת תהיי‬
‫במכונית פתוחה מהממת‬
‫עם בחור שחור וחתיך, ברזילאי. כן.‬
‫ונשתה יין ונצחק על זה.‬
‫אני רוצה לחזור לאי איתך.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫קולונל, רחפן איתר את הפרופסור.‬
‫יש סיגנל?‬ ‫-כן.‬
‫תעלו על המסך.‬
‫קולונל טמאיו מדבר. שומע? תתקרבו.‬
‫- חירום -‬
‫כן. תתקרבו.‬
‫תתקרבו. להתקרב!‬
‫מוכנה?‬ ‫-מוכנה.‬
‫לא.‬
‫לעזאזל. תעלו, לעזאזל! תעלו!‬ ‫אני רוצה לראות מאיפה הוא ייצא.‬
‫אתר את סוף הכביש.‬
‫אני רוצה לדבר איתך על נוהל בריחה.‬
‫תוריד את הפיג'מה הדפוקה.‬
‫כן, הנוהל יחכה.‬ ‫-לא, דבר איתי.‬
‫תחשוב על זה כעל...‬
‫אימון תחת לחץ.‬
‫בסדר.‬
‫דבר ראשון.‬
‫פיצול.‬
‫אם יגלו איפה אנחנו,‬
‫יהיה לנו סיכוי טוב פי שניים‬
‫להינצל אם נתפצל, נצטרך לפעול...‬
‫מהר.‬
‫ראקל.‬
‫תיזהרי.‬
‫אם תיתפס, אהרוג אותך.‬
‫הדבר הראשון חשוב מאוד.‬
‫דבר שני.‬
‫דבר שני?‬
‫לא שמעתי את הדבר השני, פרופסור.‬
‫דבר שני, בתיקי החירום‬
‫נצטרך לשים כסף,‬
‫רשת הסוואה,‬
‫שמיכה תרמית,‬
‫אקדח.‬ ‫-אקדח.‬
‫ומים שיספיקו לפחות ל-72...‬
‫שבעים ושתיים שעות.‬
‫איך אתה קורא לדבר השני?‬
‫את מצמידה שמות לכל דבר.‬
‫מוקד רעש.‬
‫אצל רבים‬
‫מקובל להניח שהנמלטים מהחוק ירחיקו.‬
‫אבל אנחנו לא נברח.‬
‫נישאר כאן.‬
‫נישאר, לא משנה מה יקרה,‬
‫ברדיוס של 500 מטרים‬
‫מהמקום שבו איתרו אותנו.‬
‫מוקד הרעש.‬ ‫-מוקד הרעש. נכון.‬
‫נהיה במרחק קצר מהם, אבל הם לא יידעו,‬
‫אם נצליח להתחבא בארבע הדקות הראשונות.‬
‫איך נתחבא?‬
‫שבעה-שמונה מטרים מעל האדמה.‬
‫על עץ.‬
‫נשתמש בטכניקת מסתור של צלפים.‬
‫הסוואה מושלמת.‬
‫נגמר השיעור.‬
‫ראקל, את צריכה להיות מוכנה.‬
‫אני יודעת. אבל יש לי בעיה.‬
‫מה קרה?‬
‫אנשי צבא. לא אספיק.‬
‫לא. תיצמדי לתוכנית.‬
‫ראקל!‬
‫הנה הם!‬
‫תתקרבו.‬
‫לעזאזל!‬
‫אני רוצה שם מז"פ!‬
‫תפסנו אותם בתחתונים, רבותיי.‬
‫אני בטוח שהאמבולנס מלא ראיות.‬
‫קדימה!‬
‫ראקל, אני במרחק שני ק"מ ממערב למוקד הרעש.‬
‫יש קציני צבא בכל מקום. עלית על העץ?‬
‫לא. אלתרתי.‬ ‫-מה?‬
‫יש חווה כ-400 מטרים מדרום למיקום שלך.‬
‫לא. זה המקום הראשון שהם יבדקו.‬
‫אין לי ברירה.‬
‫ראקל!‬
‫שר הפנים הודיע עכשיו‬
‫על הפרס הגדול בהיסטוריה. עשרה מיליון אירו‬
‫על כל פיסת מידע שתסייע בלכידת הפרופסור‬
‫או בסיכול השוד.‬
‫תמיכת הציבור נמצאת בראש מעייני המשטרה...‬
‫כל בני הערובה אומרים‬
‫שהבחור הזה לקח כמה בני ערובה לעזור לו.‬
‫הוא אמר שהם יעבדו בטמפרטורה‬ ‫של יותר מ-65 מעלות.‬
‫הם מתיכים את הזהב.‬
‫מתיכים? איך?‬
‫לעזאזל, סיירה. מה הם הקימו שם? נפחייה?‬
‫תנור תעשייתי קטן יותר ממדיח כלים.‬
‫הם נכנסו לבנק במשאיות צבאיות.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫הם מתיכים את הרזרבה הלאומית? למה?‬
‫כדי להוציא אותו. כך קל יותר.‬
‫הם יכולים לצקת אותו איך שהם רוצים.‬
‫להעביר אותו בצנרת‬
‫או בצפלינים שלהם, בגרגירים.‬
‫לא יודעת.‬
‫נמשיך בתוכניתך. הזהב הוא המטרה.‬
‫הם לא יחלצו משם אפילו גרגיר!‬
‫רבותיי, הם חייבים להיות בסביבה.‬
‫שהכלבים יריחו את מה שמצאנו בוואן.‬
‫חפשו בכל היער! הפכו כל אבן!‬
‫כל מבנה לסרוק ביסודיות! מובן?‬
‫קדימה!‬
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה‬