PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobré ráno, tatínku. - Dobré ráno, královno.
- Chceš píchat? - Jo. Ty taky. Pojď se na něco podívat.
Podívej.
Brazilci. Brazilskou loď jsme neviděli dlouho.
Ti naposledy byli z Portorika nebo Guyany.
To nevím.
Vypadají přátelsky.
CIA, FBI
a Interpol taky mají agenty, který vypadají přátelsky.
To jsou turisti. Je to na nich vidět.
Lásko.
Musíme se socializovat.
Vážně. Páry potřebují společenský život.
Chodí na party, do kina, na večeři.
Denně se nestýkají s indiány kmene Kuna a nehrají plážový tenis.
- Ne. - Co ne?
Ne.
- Prosím, no tak. - Ne. Kdepak.
Tokio, je to bezpečnostní opatření.
Hej!
Ahoj, přátelé!
Rio!
3. DEN
Aníbal Cortés jde směrem
ke Španělské národní bance.
Španělská policie předává jednoho z nejhledanějších uprchlíků na světě.
Od začátku přepadení uplynulo 44 hodin
a policie ustupuje a předává Cortése.
Podle všeho byl mučen.
Profesorův gang je zase pohromadě.
Rio je u vchodu do banky.
Je to na tobě.
Dveře.
Rio!
Helsinki,
- můžete. - Kupředu!
Moc ti to sluší!
S tou kravatou a se vším!
To je jediný hezký gesto od policie.
To si umím představit.
V tý červený kombinéze jsi tak krásná.
- Jak ti je? Jo. - Líp?
Co sakra děláte v národní bance?
To kvůli tobě.
Všechno skončilo. Vracíte se domů, přátelé!
Celé Španělsko je s vámi!
Stateční! Jste tak stateční!
Nebojte. Už jste se mnou.
Uvidíme, co nám řekne Suárez.
Tamhle je! Suárezi!
- Chci tam zpátky! - Uklidni se.
Dejte mi víc lidí! Výbušniny! Byli jsme tak blízko! Zabiju je!
- Uklidněte se! - Tamayo!
Co to ten idiot dělá?
To je Arturo Román, ředitel Královské tiskárny cenin.
Zavřete dveře!
Ten vůl!
Nestřílejte! Nejsem ozbrojený.
Jsem Arturo Román.
Arturito?
Pořádný potlesk! Do toho!
Vy jste Arturo Román, že?
Jistě.
Četla jsem vaši knihu.
Vy jste fakt cvoci!
Mohli jste být venku a pěkně si žít,
ale vy jste tady v jámě lvový.
Víte, jaký jste způsobili pozdvižení?
Obejmi Helsinki!
Seš možná válečnej magor,
ale seš miláček!
- Ahoj! - Ahoj!
- Jak ti mám říkat? Mónico? - Ne, Stockholm.
Super. Brácho!
Cos hulil, že ses sem vrátil?
Život milionáře je dost nuda.
Díky, kámo.
Že seš tady
po všem, cos ztratil. Moc si toho vážím.
- Paráda! Dám ti pusu. - Jak se máš, krásko?
Nebyla bych šťastnější, ani kdybych tě porodila.
Všichni jste super.
To jsme, ale dostrkala nás k tomu ta tvoje ošklivá přítelkyně.
- Bez ní... - Nech toho.
Promiň, ale... je můj.
Za chvíli se vrátím.
Jak jste na tom?
Pozitivní na halothan.
Ale bez stop dalších látek. Jsme v pořádku.
Dobře. Vyhráli bitvu, ne válku, takže hlavu vzhůru, sakra!
Poslouchejte!
Tahle operace nebyla.
- Jasné? - Vážně?
Ani komando Burkina Fasa by neudělalo, co my.
Projev trochu respektu.
Tohle nebude eskalovat.
Nejsou oběti, dostali jsme 40 rukojmích,
takže mysleme pozitivně a pojďme dál. Prosím.
Jo, jsem pozitivní. Hele. Hodně pozitivní.
Problém je, že se nikdy nepoučíme.
Ten chlap je jako Einstein a komando jde do banky toaletami.
Udělali jsme, co bylo nutné,
jako když šli Navy Seals po bin Ládinovi
nebo jako Rusové v divadle Dubrovka.
Jo, řídili se příručkou.
Jak dlouho jsme se rozhodovali?
Dvacet minut?
Ten chlap měl roky na rozhodnutí, jak reagovat.
Má odpověď na každý náš krok.
Tyhle operace jsou vždycky riskantní. Vždycky.
Pokud nám nechceš dát nějaký návrh bez rizika.
Ne jeden,
nejmíň tři.
Antoñanzasi, dejte mi koblihu.
Mónico.
- Jsi krásná. - Jsem Stockholm.
Pojď sem.
Košili nahoru.
Zvedni ruce.
Co tu děláš? Mohli tě zastřelit.
To je mi fuk.
Na životě mi přestalo záležet...
když jsem vše ztratil.
Laura mě opustila i s dětmi.
Můj byt má kuchyň ve skříni.
Jím tuňákový konzervy.
A bedny ze stěhování jsou stále na chodbě...
Ale dostávám se z toho.
Pozvolna, Arturo.
Vím, že jsem byl s tebou a se ženou hroznej.
To přiznávám.
Pořád myslím na Lauru, ale...
Ne tolik jako na tebe.
Pořád myslím na tebe.
Na tebe a našeho syna.
Je to kluk, ne?
Jo, je. Obleč si tu kombinézu!
Vím, že jsem tě ztratil.
Ale nechci ztratit syna.
Ztratils ho, když jsi řekl, že nejsi jeho otec.
- Obleč si tu kombinézu! - Ale...
Cos čekala?
Víš, jak je těžký pro ženáče se třemi dětmi slyšet:
"Podívej na test. Je to tvůj syn." Měl jsem strach!
Jo, strašně jsem se bál.
Kdo se v takových případech nebojí?
Ale byly to jen tři minuty.
Tři minuty. Tolik trvalo těm teroristům přijít
a začít na všechny střílet.
Prosím tě, nesuď mě kvůli třem minutám.
Vím, že nemám právo se najednou zjevit a žádat,
abych mohl být otec mého syna.
Já to vím.
Ale chci ho vidět, nic víc.
Já nevím. Pohladit ho a vědět, jak se má.
A je mi jedno, kde je. Pojedu do Brazílie,
Rumunska, Barmy, Thajska... kamkoliv.
Je to můj syn a chci ho poznat.
Prosím.
Možná máš právo ho poznat, ale nevím, jestli to dokážu.
Pokusím se, jo?
Děkuju ti.
Děkuju.
Některé věci se nemění.
Co?
Podívej, cos se mnou udělala.
- Vážně? - Jak mi kvůli tobě ztvrdnul.
Tohle se mnou děláš.
Vzpomínáš, jak jsme to dělali na stole? Nemohla ses změnit.
To vím jistě.
Sáhni na mě a seš mrtvej.
Je mi z tebe zle, Arturo!
Je mi z tebe zle.
Zle? Ze mě ti je zle?
Střílej!
Střel mě sem, jinak tvůj syn uvidí jen tuhle tvář.
Ty a Denver půjdete na dlouho do vězení,
Arturito junior se nedozví, kdo byla jeho matka.
Ale bude mně říkat táta! Mně!
Svýmu legitimnímu otci! Proto jsem přišel, rozumíš?
Můj syn se jmenuje Cincinnati.
A ty ho v životě neuvidíš!
Helsinki, můžeš to tu dokončit?
Arturito.
Uklidni se.
Chlap se stará o chlapa.
Dělej. Svlíkni se.
To byl nejšťastnější moment přepadení.
Možná nejšťastnější moment mýho života.
Ale štěstí je jako blesk.
Oddychování a pak
padnete.
Když jste se dotkli nebe, je ten pád obrovský.
Všichni jsme se řítili do propasti,
dokonce i Profesor.
Zaprvé, děláme stejnou chybu jako při předchozím
přepadení, že se snažíme chytit Profesora.
On je falešný hráč. Musíme změnit strategie.
Soustřeďme se na to, co je uvnitř.
Zlato.
Když zjistíme, jak ho chtějí dostat ven,
tak budou muset vyjednat kapitulaci.
A proto vyslechneme každýho rukojmího!
Ani Bůh nepůjde domů.
Chci vědět, jestli pracují.
Jak pracují? Jak dlouho?
Kdy? A hlavně...
Kdo jsou tihle dva?
Protože tihle noví členové
jsou pro plán klíčoví.
A především odměna.
Oni rozdávají peníze. My jsme stát, nic nenabídneme?
Chci tu největší odměnu v dějinách západního světa.
Tamayo, jaká je cena za tip k vyřešení?
Nevím. Tři miliony eur?
Vyšší nabídka?
- Tři a půl milionu. - Přihazujeme!
Martínezi.
- Čtyři miliony? - Čtyři miliony?
- Pět milionů! - Jo! Antoñanzasi?
Šest milionů.
Suárezi, nabídnete víc?
Šest milionů poprvé, podruhé...
Osm!
Osm. Oni nás vylížou.
Když to zaokrouhlíme, bavíme se o deseti milionech eur.
A takový prachy
přesvědčí každýho Španěla, aby prodal svou matku.
Ángeli? Chci slyšet dobré zprávy.
- Něco máme, viděli je. - Jo!
Místní četník na to upozornil.
Maximálně jsme zúžili oblast.
Podle rádiového signálu se pohybují. Někde tady.
- Kde jste? - V Araceně v Huelvě.
V nějaké chrámové lodi.
Je tu karavan. Byli tady, plukovníku.
Zdá se, že odešli ve spěchu.
Nemůže to být past?
Ne, to bych neřekl.
Jdu dovnitř.
Nikdo tu není. Počkat.
Do prdele.
Plukovníku, je to tu jako v telekomunikační centrále.
Všude jsou obrazovky a vysílačky.
Potřebuju techniky a UIT.
Včera měli nehodu a pomohli jim farmáři.
Potvrdili svoji totožnost, plukovníku.
Dobře, Ángeli. Počítejte s armádou, policií a sakra se všemi.
Hon začíná.
Mám tě, hajzle. Mám tě.
Plukovníku.
Dejte mi helikoptéru. Povedu ten hon.
Dobře.
Inspektorko, mluví s Profesorem.
Rio, odpověz mi co nejpřesněji.
Kde tě drželi v zajetí?
V cele.
V hodně malý.
Byla jako rakev. Nešlo si ani sednout.
Pořád jsem stál.
- Kolik dnů? - To nevím.
Po pěti dnech jsem ztratil přehled.
Nešlo tam světlo.
Rio, můžeš pokračovat?
Jo.
Co ti dávali jíst?
Nějakou hrudkovitou kaši.
Asi z mouky. A kafe.
Spoustu kafe.
Třicet, čtyřicet, padesát kafí denně.
Byl jsem nabuzenej.
Spánková deprivace.
Myslíš, že v té kávě bylo ještě něco?
Možná.
Byla hrozná.
Ale byl jsem zdrogovanej.
Při výslechu mi dávali nějakej plyn.
Nevím, co to sakra bylo.
Ale pak jsem aspoň mohl z cely.
A občas si i sednout.
Nechali tě vyjít z cely kvůli...
- něčemu jinému? - Ani se vysrat.
Musel jsem tam.
Hodiny mě nechali v hovnech a chcankách.
Dny.
Nevím.
Mohl ses umýt?
Jedině když mě postříkali hadicí.
Jaké to bylo, Rio?
Pověsí tě nahýho na řetězech.
Pak použijí tlakovou hadici.
"Jestli to chceš skončit,
řekni, kde je Profesor."
To Alicia říkala pořád.
Přísahám, Profesore.
Kdybych byl věděl, kde seš...
řekl bych to.
To každý, Rio.
To každý.
Bál ses o život, viď?
Věděl jsem, že nejsme ve Španělsku.
Když se změnil směr větru,
slyšel jsem z mešity svolávání k modlitbě.
Byl jsem si jistej...
že mě zastřelí a pohřbí v poušti.
Každej den.
Každý ráno jsem očekával poslední den.
Tohle skončilo, Rio.
Musíš mi přesně říct, jak tě odtamtud vezli.
Naložili mě do letadla.
A po přistání do auta.
Vzali mě do vojenský nemocnice.
A jak jsi tam spal?
V životě jsem se tak nevyspal.
Píchli mi něco úžasnýho.
Probudil jsem se až ráno.
Alicia mě probudila.
Tak co?
Kde mám svoji kombinézu?
Pokud nám dají Ria, asi v sobě bude mít mikrofon.
V případě podezření budou klíčová slova "krátká dovolená".
Ještě si odpočiň.
Dej si horkou vanu.
Zasloužíš si krátkou dovolenou.
GPS zařízení v zubním implantátu.
Mikrofon v tukové tkáni, v lebce, kdekoliv.
Je jedno kde,
naučíme vás to vyndat.
Dobrovolníci?
Já ne. Já nemůžu.
Ty bláho, ty se bojíš skalpelu.
Ne. Mám zásady.
Jsem proti utrpení zvířat.
Seš voják. Zabíjíš lidi. Co je za problém? Nechápu.
Lidi jsou jedna věc, zvířata druhá.
Zvířata miluju.
Zabijácký zvířecí aktivista.
Můžu si věřit, v co chci,
nebo mi to řekneš ty?
O lásce ke zvířatům?
- Jo. - Tak jo.
Řeknu ti to.
Jestli to prase miluješ, tak ho rozpárej a vyndej ten čip.
A se vší láskou ho sněz.
Nerozpářu ho.
- Udělám to s panenkou. - Ne, Marseille.
To nejde. Musíme rozříznout pravou tkáň.
Tohle se nejvíc blíží člověku.
Byl jsem ve válce.
Měl jsem psa.
Byl pořád se mnou.
Lidi utekli. Pes zůstal se mnou.
Tehdy jsem se zařekl...
- To prase nerozříznu. - Dělej! Seš zabiják.
Drž se ode mě dál!
Ještě jednou mě nuť a rozříznu ti tkáň
- odshora dolů. - Marseille.
Ten skalpel.
- Běž pryč. - Já?
Může za to on. Nechce rozříznout prase.
Ven.
- Jestli odejdu... - Hned!
Jak myslíš.
- Blbý prase. - Oni jsou...
Pokračujeme. Je jedno,
kdo to udělá, ale za 15 minut musíme najít čip a začít zákrok.
Tokio, než Riovi uděláme zákrok, veďte normální život.
Při přepadení národní banky?
Nesmí mít podezření, že to víme.
Mluv s Riem přirozeně o čemkoliv.
Bavte se, jak se vám stýskalo, a dělejte, co je přirozené.
Mám se s ním vyspat?
Rio potřebuje obejmout.
Ne dobrej sex.
Policie ví, že jste spolu a že jste se měsíce neviděli.
Když je pustíte do soukromí,
nebudou mít podezření.
Tokio.
Budou dělat, co musí.
Vážně? Bylo to vážně nutné?
Ten chudák byl dva měsíce bez spánku v díře,
kde sral a močil.
Myslel, že je v cele smrti, a ty ho takhle využiješ?
Je to ideální čas k získání fundamentální výhody, Raquel.
Fundamentální v téhle válce!
K ovládnutí mikrofonů a zařízení, které mu implantovali...
Budou muset píchat, i když na to nemají náladu.
Ani ti nedošlo, že Tokio neodpověděla.
Stěžuješ si víc než ona.
Jsem tady, to je ten problém. Viď?
Radši bys to dělal sám. Jako vlk samotář.
Udělejme si jasno.
Co se děje?
Sergio, podívej se na mě. Co se děje?
- Co se stalo? - Přijde mi, že zrazuju partu.
Cože?
Nerespektuju...
to přepadení.
Můj bratr to dokázal mísit se vztahem, já ne.
Já to nedokážu, Raquel. Já jsem šachista.
Bobby Fischer by nehrál se Spasským s přítelkyní po boku.
Nejsem ničí přítelkyně.
Jsem tady, protože znám policii mnohem líp než ty
a kdokoliv z party.
O protokolech a vyjednáváních víme stejně.
V téhle hře tě porážím.
V téhle hře mě porážíš?
Já jsem tak blbá.
Myslela jsem, že se milujeme.
Hele. Moje matka a dcera jsou na Filipínách.
Policie je hledá.
Nežádal jsem tě, ať jdeš.
To je jen pomsta, viď?
Už od Filipín.
Od těch nocí, co tě probouzely sny o tvém bratrovi.
A Rio je skvělá výmluva k pomstění Berlína. Že jo?
Ale víš co?
Mně už jsi život podělal.
NIC NEŘÍKEJ
IMPLANTOVALI TI MIKROFON
NECH TO NA MNĚ
Jakou mám podle tebe barvu prádla?
Tmavě červenou.
Černou.
A někdy ho nenosíš.
Co?
Trefa.
Antoñanzasi, něco se děje?
Ne, pane.
VYOPERUJEME TI TO
Rio a já jsme při píchání byli vždycky upřímní.
Ale vždycky nechcete slyšet pravdu.
Tokio.
Nemůžu s tebou být.
Moc jsem o tom přemýšlel.
A došlo mi, že za tebou pořád chodím
jako pejsek.
V té cele mi došlo, že jsem silný.
Dřív jsem se bál.
Bál jsem se života bez tebe.
Na ostrově jsem po třech dnech...
přicházel o rozum. Je to hroznej pocit.
- Už takovej nechci být. - Rio.
Ty potřebuješ tohle.
Jo. Promiň mi to.
Ale já nechci žít na tvojí horský dráze.
Tak začal můj pád.
Cítila jsem se jako ropný tanker,
který se na kraji světa řítí do propasti.
A během pádu
se můžete dívat jen nahoru
a vidět, jak se zmenšuje, co jste milovali nejvíc.
Kdybych věděla,
že to bude náš poslední sex,
nedovolila bych, aby skončil.
V životě jsem nikoho víc nemiloval.
Což není moc. Je mi teprve 22 let.
Ale bude to pravda i v 70.
Rio, neopouštěj mě.
Prosím, neopouštěj mě.
Slyšíš? Neopouštěj mě.
Neopouštěj mě.
Ty to zvládneš líp než já.
Seš moc sexy.
- A bohatá. - Ne.
Za pár let se zase sejdeme.
Budeme mít dvě tři děti a pytle s nákupem.
A ty budeš...
v senzačním kabrioletu
s fešným tmavým Brazilcem. Jo.
Dáme si víno a zasmějeme se tomu.
Chci se s tebou vrátit na ostrov.
Prosím, ne.
Plukovníku, dron našel Profesora.
- Má signál? - Ano.
Pusťte obraz.
Tady plukovník Tamayo. Slyšíte? Přibližte se.
AMBULANCE
Telekomunikace.
Jo. Přibližte se.
Blokátory.
Přibližte se. Blíž!
- Připravena? - Jo.
- Sakra! - Jděte nahoru!
Jděte nahoru! Chci vidět, kde vyjede.
Najděte konec té cesty.
Chci s tebou probrat únikový protokol.
Sundej si to hrozný pyžamo.
- Jo. Protokol může počkat. - Ne, řekni mi o tom.
Ber to jako...
takové cvičení pod tlakem.
Tak dobře.
Bod jedna.
Rozptýlení.
Pokud nás najdou,
máme dvojnásobnou šanci,
když se rozdělíme. Musíme to udělat...
hodně rychle.
Raquel.
Buď opatrná.
Jestli tě chytí, zabiju tě.
Výborný bod jedna.
A bod dva.
Bod dva?
Neslyším bod dva, Profesore.
Bod dva. V nouzových batozích
musíme mít peníze,
maskovací síť,
termální deku,
- zbraň. - Zbraň.
A vodu k přežití nejmíň 72...
Sedmdesát dva hodin.
Jak se jmenuje bod dva?
Ty pojmenováváš všechno.
Epicentrum.
Každý má v hlavě
utkvělou představu, že uprchlík utíká.
Ale my neutečeme.
My tam zůstaneme.
Ať se děje cokoliv, my zůstaneme
v okruhu 500 metrů
od místa zachycení.
- V epicentru. - V epicentru. Výborně.
Budeme od nich pár metrů, ale oni nás neuvidí,
pokud se ukryjeme během prvních čtyř minut.
Jak se ukryjeme?
Sedm nebo osm metrů nad zemí.
Na vrcholku stromu.
Použijeme stejnou techniku ukrývání jako snipeři.
Dokonalá kamufláž.
Hodina skončila.
Raquel, už bys měla být na místě.
Jo, ale mám problém.
Co se děje?
Jsou tu vojáci. Nestihnu to.
Ne. Drž se plánu. Nahoru!
Raquel!
Tamhle jsou!
Blíž.
Do prdele!
Chci tam techniky!
Chytili jsme je ve spoďárech.
Ta ambulance bude plná důkazů. Rychle!
Raquel, jsem dva kilometry západně od epicentra.
Všude jsou vojáci. Dostala ses na strom?
- Ne, musela jsem improvizovat. - Cože?
Čtyři sta metrů jižně od lesa je farma.
Ne. Tam půjdou jako první.
Nemám jinou možnost.
Raquel!
Ministerstvo vnitra právě oznámilo
největší odměnu v dějinách.
Deset milionů eur za informaci vedoucí k dopadení Profesora
nebo rozkladu přepadení.
Veřejná podpora je jedna z největších obav policie...
Všichni rukojmí říkají...
že tenhle si vzal pár rukojmích na pomoc.
Řekl, že budou pracovat v teplotě přes 65 stupňů Celsia.
To zlato roztavují.
Roztavují? Jak?
Sakra, Sierrová. Co si tam postavili? Podělanou huť?
Průmyslová trouba je menší než myčka.
Přijeli tam vojenskými náklaďáky.
Zatraceně!
Roztavují národní rezervy! Proč?
Aby to snadněji dostali ven.
Můžou zvolit jakýkoliv tvar.
Můžou to poslat kanálem
nebo to vyvézt vzducholoděmi ve formě zlatých zrn.
Nevím.
Nasadíme tvůj plán. Jdeme po tom zlatu.
Ven nedostanou ani zrnko!
Pánové, musí být někde tady.
Dejte psům očichat vzorky z auta.
Prohledejte celej les! Nenechte kámen na kameni!
Důkladně prohledejte každej dům! Jasný?
Do toho!
Překlad titulků: A. M. Kroulik Frimlova