‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫סרחיו.‬
‫שוב למדת עד מאוחר אתמול?‬
‫בוא למטה.‬
‫אנחנו מחכים לך עם ארוחת הבוקר.‬
‫טטיאנה כאן.‬
‫בוקר טוב.‬
‫הנסיך המלט.‬
‫הרשה לי להציג את טטיאנה.‬
‫שלום.‬
‫נעים להכיר.‬
‫נכון שהיא האישה היפה בעולם?‬
‫באמת? לא ידעתי!‬
‫במה את עוסקת?‬
‫אני פסנתרנית קונצרטים.‬
‫נגנית סולו קלאסית?‬
‫כן. שומאן, שופן, באך.‬
‫יש לה אצבעות שמיימיות.‬
‫לפסנתר ולשוד.‬
‫סליחה?‬
‫היא גנבת, אפילו טובה.‬
‫פסנתר ותכשיטים הם המומחיות שלי.‬
‫אגב, היא אוהבת את השוד של בנק ספרד.‬
‫היא יודעת.‬
‫היא יודעת?‬ ‫-כן.‬
‫אין בינינו סודות.‬
‫למען האמת, היא מעדיפה אותו‬ ‫על תוכנית המטבעה שלך.‬
‫נוכל לדבר רגע בפרטיות?‬
‫השתגעת?‬
‫אולי.‬
‫אנדרס, מה יקרה‬
‫כשיציעו פרס של מיליון,‬ ‫או שניים או שלושה, על כל רסיס מידע?‬
‫כשמדובר בג'וב כזה, זה עלול לקרות.‬
‫אל תחשוב על זה אפילו.‬ ‫-מה?‬
‫אתה רומז שאהבת חיי תבגוד בי.‬
‫אני לא רומז, אני אומר במפורש.‬
‫אבל, בסדר, בוא נניח‬ ‫שיש כזה דבר "אהבת אמת"...‬
‫לעזאזל.‬ ‫-ניכנס.‬
‫אמרת, "בוא נניח שיש כזה דבר 'אהבת אמת'",‬ ‫ואני עונה, "כמובן".‬
‫כן, נניח שטטיאנה לא תבגוד בך.‬
‫תקשיב לי.‬
‫היא גנבת.‬
‫אם היא תצטרך לבחור‬ ‫אם להלשין עליך או להיכנס לכלא?‬
‫קל לדבר על אהבה אם מעולם לא חווית אותה.‬
‫אני אובייקטיבי.‬ ‫העמדה שלי לא מושפעת מרגשות.‬
‫אומר לך משהו על טטיאנה.‬
‫נסעתי ברחבי אירופה ופיצחתי כספות,‬
‫ואתה יודע ששוד הוא עניין רווי מתח.‬ ‫תמיד יש קונפליקט.‬
‫"לא מיקמת נכון את חומרי הנפץ."‬
‫"איפה מקדחי היהלום?"‬
‫מקובל להאשים אחרים בטעויות.‬
‫אבל איתה זה לא קורה לי.‬
‫פשוט לא. אני מרגיש שאני הולך על ענן.‬
‫בילינו 14 שעות במרתף מסריח,‬ ‫מנסים לעשות חור בקיר.‬
‫ועשינו אהבה כאילו אין מחר.‬
‫אנשים רבים עם בני זוג כשהם בכפר נופש.‬
‫השוד של "קרדיט אגריקול"‬ ‫היה כמו ירח דבש בשבילנו.‬
‫הרגשת ככה גם בארבע הפעמים‬ ‫האחרות שהתחתנת.‬
‫זה היה מתחת לחגורה.‬
‫הערה נתעבת, שלא מוסיפה‬ ‫לך כבוד כאח או כאדם.‬
‫בוקר טוב, ג'ובאני.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מר אנדרס, קח קצת פירות מהגן.‬
‫תודה רבה, אב המנזר.‬
‫מה שלומך, ג'ואוו?‬
‫איך הולך עם המזמורים הגרגוריאניים?‬
‫נפלא, מר אנדרס.‬
‫אני שמח.‬
‫אני מאחל לכם יום טוב.‬
‫תודה. גם לכם.‬
‫ג'ובאני, בפעם הבאה תביא לימונצ'לו.‬
‫אביא!‬
‫אתה מאפשר לשני נזירים להיכנס למטבח‬ ‫כשהתוכניות תלויות על הקירות.‬
‫עשה לי טובה, הם קוראים לי "מר מהנדס".‬
‫הם חושבים שאנחנו אקדמאים,‬ ‫לא שודדים. למה אתה כזה פסימי?‬
‫כמה זמן אתה מכיר אותה? את טטיאנה. כמה זמן?‬
‫מה זה משנה? לא מתזמנים אהבה!‬
‫אמורים לחיות אהבה.‬
‫לא. אי אפשר לסכן את התוכנית בגלל אישה.‬
‫זה הכלל הראשון. אנדרס, הכלל הראשון:‬
‫אסור להרעיל עבודה ביחסים רומנטיים. אף פעם.‬
‫אף פעם.‬
‫זה לא מסובך.‬
‫שבע בערב. אנחנו צריכים להתקשר.‬
‫את מוכנה להתקשר לפלרמו?‬
‫פלרמו. המצב?‬
‫כבר עשינו עשר טונות.‬
‫עשרת אלפים ושבע מאות ק"ג הפכו לגרגירים.‬
‫שני אחוז יותר מהמתוכנן.‬
‫שוברים שיאים, פרופסור.‬
‫כמו יוסיין בולט.‬
‫וההגנות?‬
‫אנחנו עדיין מתיכים. יש שתיים לעת עתה.‬
‫יש חדש?‬
‫הכול בשליטה. איך אצלכם?‬
‫אין תלונות.‬
‫רות, עבור.‬
‫תיכנס, אל תהסס.‬
‫אנחנו מבצעים הערכת סיכונים.‬
‫לואיס, תסתכל עליי.‬
‫יש קופסה על שידת הלילה שלי‬ ‫שכוללת גלולות בכל הצבעים.‬
‫לא נוח לי כשאיני בפיג'מה שלי.‬
‫יש לי בעיה בתפקוד המיני מזה שנתיים‬
‫בגלל החלאות הזה.‬
‫הפרעת דחק פוסט-טראומטית.‬
‫אז תפסיק להגיע לכאן.‬
‫סע עם מרסיה לעיירת הולדתך,‬ ‫תנוח ותטפל בעצמך.‬
‫ואל תדליק טלוויזיה.‬
‫לואיס, אל תעשה את הטעות שאני עשיתי.‬
‫אם צריך להפיל פצצת 20 מגהטון עליהם,‬ ‫עשה את זה!‬
‫מיד. בלי לחשוש מהתוצאות!‬
‫זה עדיף‬
‫על להפיל פצצות קטנות ומחורבנות כל שעתיים.‬
‫כי הבני זונות האלה,‬
‫אם אתה לא פועל בכוח, הם ישתינו עליך בקשת.‬
‫הם יכולים להשתין עליי כמה שהם רוצים,‬
‫כל עוד אינם חושפים סודות מדינה.‬
‫אם נפרוץ לבנק, אלפונסו,‬
‫כולנו נעמוד למשפט.‬
‫או גרוע מזה.‬
‫אז מה עושים?‬
‫שנביט מהצד, כאילו אנחנו כבולים?‬
‫אם יש להם את היתרון הזה, ננטרל אותו.‬
‫אנשים יודעים באילו סודות מדובר?‬
‫לא! גם אלוהים לא יודע.‬
‫כן, מודיעין יודע את הסודות.‬
‫באיזה נייר משתמשים, באיזה בול.‬
‫נפלא.‬
‫בואו נייצר סודות משלנו.‬
‫נציף את כל מערכות העיתונים‬ ‫ורשתות הטלוויזיה‬
‫במדינה, כמו שהפרופסור היה עושה.‬
‫סיירה, במטותא, מה את...‬
‫מפקדים שנקנו בכסף-סמים, שרים שמקבלים שוחד,‬
‫אורגיות שמומנו בכספי משרד החוץ.‬
‫הכול.‬ ‫-מה את אומרת, לכל הרוחות?‬
‫תקשיבי לי. אי אפשר לעשות את זה.‬ ‫זה יהרוס את האמינות של המערכת.‬
‫משטרה, פוליטיקה, מוסדות, הכול!‬
‫לא! התקשורת תתחיל לאמת את המידע.‬
‫ולכולם יהיה אליבי.‬ ‫איפה היה מה-שמו? בעיירת הולדתו.‬
‫למען השם. ברור שהוא שם.‬
‫והשר? בפגישה בבריסל.‬
‫וכשהפרופסור, הרועה היקר שלנו,‬
‫יפרסם את סודות המדינה האמיתיים...‬
‫אפילו אלוהים לא יידע להבחין בין שקר לאמת.‬
‫ננטרל את האס שהם החביאו בשרוול.‬
‫ומה הקטע הכי טוב?‬
‫שכשהוא ינסה להתאושש מזה,‬ ‫אנחנו ניכנס לבנק ונצא ממנו.‬
‫אני מבטיחה לך.‬
‫- יום 2 -‬
‫אתה בסדר?‬
‫כואבת לי הבטן.‬
‫מהירייה.‬
‫פה.‬
‫זה קשה, בגלל ההדף.‬
‫מסכן.‬
‫ויש לי עצירות.‬
‫במצב הזה, את מתארת לעצמך.‬
‫כמובן.‬
‫תוכל להעביר את הקפה, בבקשה?‬
‫בוא לכאן.‬
‫אני?‬
‫כן, אתה. אלא מי? קום ובוא לפה.‬
‫בוא איתי.‬
‫קדימה!‬
‫מה אתה עושה, לכל הרוחות?‬
‫מצטער!‬
‫אתה מנסה לפלרטט איתה בדיבורים על חרא?‬
‫רק אמרתי שכואבת לי הבטן בגלל גזים.‬
‫איזה אידיוט!‬
‫בסדר. תקשיב לי.‬
‫היא מוצאת חן בעיניך?‬
‫כן.‬
‫מאוד.‬ ‫-מאוד.‬
‫מאוד. אתה חושב‬
‫שלדבר על עצירות,‬
‫על חסימת מעיים מחורבנת,‬
‫זו דרך טובה לפתות אותה?‬
‫שמע לי. אתה חייב...‬
‫מעכשיו, אתה גיבור.‬
‫גיבור מחורבן. שום דבר לא יפגע בך.‬
‫אתה תיתן לה את המזון שלך כל יום.‬
‫הכול.‬
‫ואם אני מתנהג בשחצנות, אתה תענה לי.‬
‫מעכשיו. תענה לי.‬
‫תענה לי, לעזאזל!‬
‫כן, אדוני!‬
‫מצטער.‬
‫על מה שעשיתי.‬
‫על שיריתי בך באפוד. היה לי משבר קטן.‬
‫אין בעיה, מר דנוור.‬
‫אני יודע שדברים כאלה קורים בשוד.‬
‫זה לא קל, מיגל. לא קל.‬
‫אבל אספר לך משהו.‬
‫אני יודע...‬
‫שעם האינטליגנציה שלי‬
‫והחיוך השובב שלך, עם העדינות הזאת,‬
‫אתה תכבוש את ליבה של אמנדה.‬
‫נכון? אתה מוצלח הרבה יותר כשמתקרבים.‬
‫אני משתדל, מר דנוור.‬
‫כמובן.‬
‫עכשיו, לך לשירותים‬
‫ואל תצא לפני שחרבנת.‬
‫מר דנוור.‬
‫מה קורה?‬
‫אני לא יכול להתרכז כשאתה שם.‬
‫אנחנו קוטעים את השידור.‬ ‫הדלפת הסודות הגדולה ביותר‬
‫בהיסטוריה של המדינה מתחוללת כרגע.‬
‫העיתון שלנו קיבל גישה‬ ‫ליותר מ-100 מסמכים מסווגים.‬
‫ספרד מכרה פצצות מצרר‬
‫לסדאם חוסיין חצי שנה לפני הפלישה לעיראק.‬
‫זהו אחד ממסמכי המודיעין,‬
‫פרט אחד מהדלפת ענק‬ ‫של סודות שנשמרו בבנק ספרד.‬
‫הכול דיגיטלי.‬ ‫-הסודות האלה מזויפים.‬
‫הם נטרלו את קלף המיקוח הכי חזק שלנו‬ ‫בשביל השחרור של ריו.‬
‫זה לא העניין.‬
‫הם מכרסמים במגן שלנו. הם נכנסים.‬
‫כמובן, כבוד השר.‬
‫רבותיי, יש לנו אור ירוק מראש הממשלה.‬
‫להסתדר!‬
‫אנחנו נזרים גז בלחץ גבוה במיוחד.‬
‫האלותן, גז נרקוטי מאוד.‬
‫בתוך חצי שעה הם יהיו חסרי הכרה,‬
‫אבל תתכוננו לכל מצב.‬
‫פלרמו, שומע אותי?‬
‫שומע, פרופסור.‬
‫הם נכנסים, אני צריך שתכנס את כולם.‬ ‫אני חוזר, הם נכנסים.‬
‫מתי? איך?‬
‫לא יודע עדיין. שמרו על קשר.‬
‫מרסייה.‬
‫הם נכנסים, אנחנו צריכים לדעת מאיפה.‬
‫עדכנו אותנו בכל סוג של תנועה.‬
‫עלינו לרדת מהכביש הראשי. למצוא אלטרנטיבה.‬
‫בעוד 300 מטרים, פנה שמאלה.‬
‫דרך עפר.‬
‫מה קורה?‬
‫המכונית הזאת חלפה על פנינו לפני 90 ק"מ.‬
‫בטוח שזו אותה מכונית?‬
‫M5354XX. זו אותה מכונית.‬
‫אל תצעק עליי.‬
‫לא עכשיו, בבקשה.‬ ‫-אף פעם!‬
‫האנטנה, לעזאזל!‬
‫פלרמו! פלרמו, שומע?‬
‫הוא תקוע. צריך לחלץ אותו.‬
‫תתניעי!‬
‫לא!‬
‫תראה, אבא!‬
‫זה הפרופסור!‬
‫אבא! זה הפרופסור!‬
‫והמפקחת!‬
‫נכון, אני...‬
‫אני הפרופסור והיא המפקחת.‬
‫ליסבון.‬
‫אף צפלין לא ריחף פה.‬
‫לא.‬
‫מה? צריכים עזרה לחלץ את הוואן?‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, נצליח ברגע!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה. חכה שהיא תיכנס לרכב.‬
‫קדימה, למקומות.‬
‫קדימה!‬
‫לדחוף!‬
‫קדימה!‬
‫כמעט הצלחנו!‬
‫קדימה! לדחוף!‬
‫קדימה!‬
‫משהו משונה מתרחש.‬
‫חשבתי שהם בני ערובה.‬
‫ילד!‬
‫אתה לא בן ערובה?‬
‫אני עובד איתם, בסדר?‬
‫עכשיו, כולם לסתום את הפה!‬
‫גבירותיי ורבותיי, הם נכנסים!‬
‫וכולנו יודעים מה זה אומר.‬
‫הייתי שמח לעוד מידע.‬ ‫אך למרבה הצער, אין לנו.‬
‫נותרה לנו אופציה אחת.‬
‫להשתמש באלימות כגורם מרתיע.‬
‫מה?‬
‫המכונית המשוריינת הראשונה שנראה,‬ ‫נירה לכיוונה,‬
‫כדי שייסוגו.‬
‫זה מה שאמר הפרופסור?‬
‫איבדנו קשר עם הפרופסור.‬
‫ואני לא יודע אם זו בעיה טכנית‬ ‫או משהו חמור יותר.‬
‫העניין הוא שאנחנו לבדנו.‬
‫ואני האחראי עכשיו.‬
‫רגע. חכה רגע אחד.‬
‫אנחנו לא יודעים איך הם ייכנסו.‬
‫או אם ישתמשו במכוניות משוריינות.‬
‫האם יירדו מהתקרה או יעלו מהביוב?‬
‫תגיד לי.‬
‫איפה אתה מתכוון לירות את הטילים?‬
‫השתגענו או מה?‬
‫חבר'ה, אל תעשו את זה.‬
‫אנשינו שם.‬
‫נכנסנו לפה באמצעות השלכת כסף.‬
‫לא פצצות.‬
‫זו אינה אסטרטגיה שהפרופסור יסכים איתה.‬
‫הוא היה מנסה לקנות זמן.‬
‫אז גברת "אצבע קלה על ההדק"‬ ‫מציעה לקנות זמן. מצחיק.‬
‫יודעת מה אני חושב, טוקיו?‬
‫מה אתה חושב?‬
‫שאת יודעת שאם נשתמש בטילי נ"ט‬ ‫לא תקבלי חזרה את ריו.‬
‫ישרפו אותנו עם נפאלם!‬
‫מה הבעיה שלכם?‬
‫קדימה, להתעורר, לעזאזל!‬
‫מצטערת.‬ ‫-לא.‬
‫מצטערת.‬
‫כבר דנו בזה, טוקיו.‬
‫חמודה...‬
‫מצטערת על הרומן שלך,‬
‫אבל אנחנו צריכים להגן על עצמנו.‬
‫בוגוטה.‬
‫זה.‬
‫אין זמן! להזדרז!‬
‫קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫עזבי את השטויות. זה עכשיו החבר היחיד שלך.‬
‫איפה כולם?‬ ‫-נראה לי...‬
‫צריך להוסיף עוד קצת שמן.‬
‫לא, אל תירה. בבקשה!‬
‫הוא משלנו. כן!‬
‫סינסינטי הוא חלק מהחבורה.‬
‫הוא לא הרג אותי!‬
‫אל תהרוג את אבא.‬
‫תהרוג שוטרים.‬ ‫-לא!‬
‫זו גיטרה. איך אתה מנגן בגיטרה?‬
‫גיטרה!‬
‫כן.‬
‫כן. זאת גיטרה.‬
‫לא.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫מה שאת חושבת עכשיו, תשכחי מזה.‬
‫את קוראת מחשבות?‬
‫אני לא צריכה לקרוא מחשבות, חמודה.‬
‫מהרגע שהגענו,‬
‫את מאשימה את עצמך.‬
‫אז די.‬
‫כולכם הייתם שמחים כל כך.‬
‫שוחים בכסף, ועכשיו אתם כאן.‬
‫אז זה נורמלי שארגיש אשמה מדי פעם. לא?‬
‫אומר לך דבר אחד.‬
‫ותרשמי לך את זה באש על המצח היפה שלך.‬
‫את אישה חופשיה.‬
‫חופשיה ללכת למסיבות, לעזוב אי,‬
‫חופשיה לעזוב את כדור הארץ, אם תרצי.‬
‫מובן?‬
‫יודעת מי דפק את זה ראשון?‬
‫הפרופסור.‬
‫כן. לא צריך להכיר אותך טוב‬
‫כדי לדעת שלא תוכלי לחיות על אי בודד.‬
‫מה את, בן לאדן?‬
‫כן? את טוקיו.‬
‫והשני שדפק את זה היה ריו.‬
‫הוא קנה את הטלפונים.‬ ‫הוא לא התאפק והתקשר אלייך.‬
‫אבל את יודעת מה הכי חשוב?‬
‫אנחנו לא עושים לך טובה פה.‬
‫איזו עוגת יום הולדת גדולה.‬
‫אנחנו פה כי אנחנו מכורים לאדרנלין.‬
‫מכורים לאדרנלין!‬
‫אז תפסיקי להביט בסינסינטי כאילו הוא יתום.‬
‫לא, תפסיקי. בואי נבלה!‬
‫כי זו מסיבה.‬
‫זה בלגן, אחותי.‬
‫בראבו!‬
‫כולם לשולחן!‬
‫מה זה, לכל הרוחות?‬
‫ארטישוקים.‬ ‫-ארטישוקים?‬
‫לא נשארו נבטים?‬
‫בחייכם, הנזירים נתנו לנו ירקות,‬ ‫אז יש ירקות על הגריל.‬
‫פלוס, אני טבעונית ואתם תמיד מתעלמים מזה.‬ ‫אז היום יום הולדתי, אוכלים טבעוני.‬
‫אני מתעלם כי טבעונים הם הטליבאן החדש.‬
‫בחייך!‬ ‫-טרוריסטים!‬
‫מה?‬ ‫-לא תפסיקו עד שנמות משעמום.‬
‫למה שעמום?‬
‫כל מה שבריא הוא משעמם.‬
‫אף אחד לא מזמין חברים‬ ‫לאכול ארטישוקים מדהימים.‬
‫כי לאכול ארטישוקים...‬
‫זה לא כיף.‬
‫כיף לאכול כבש עם חברים‬
‫או חזרזיר צלוי.‬
‫או להתכנס 50 חבר'ה בבית בכפר ולרדת על פרה.‬
‫זה כיף.‬
‫חבל לי על הפרה, אבל זה מה שמאחד בני אדם.‬
‫בשר מאחד, הפרה מאחדת, והארטישוק...‬
‫מפלג.‬
‫אז למה אומרים,‬ ‫"תאכל בריא, נשנש כוס טבעוני"?‬
‫למענך אהיה טבעוני, אהובתי.‬
‫לא עם מקל של חצי מטר, יקירי.‬
‫פרופסור.‬
‫מה ההסתברות שלנו לצאת בחיים מהבנק?‬
‫כרגע, הייתי אומר...‬
‫פחות מ-50 אחוזים.‬
‫אז אני רוצה לומר משהו.‬
‫טוב, לא אני אומר את זה, אבל המשמעות זהה.‬
‫שפתייך חסרות לי‬
‫בכיתי לראשונה‬
‫וקיללתי את היום שבו נפגשנו‬
‫כי אני לא יכול להפסיק לאהוב אותך‬
‫רציתי שתהיי אשתי‬
‫ללא אהבה, תרתי אחרי מזלי‬
‫יריתי בנשק‬
‫והגורל קירב אותי למוות‬
‫מריה, חיי, אהבתי‬
‫לעולם לא אפסיק לאהוב אותך‬
‫איבדתי אותך בגלל קליע‬
‫לא תשובי לראותני‬
‫מריה, חיי, אהבתי‬
‫לעולם לא אפסיק לאהוב אותך‬
‫בראבו!‬
‫מה קרה פה, מנולו?‬
‫כפי שאתה רואה, הוואן תקוע בבוץ.‬
‫מאיפה הוואן הזה?‬
‫שאלתי אותו מבן דודי אנטוניו במדריד.‬
‫זה...‬
‫של הפרופסור.‬
‫מה אתה אומר, פריקו?‬
‫בן דודי אנטוניו הוא מורה במדריד.‬
‫כן?‬
‫חואני ואני נוסעים לפורטוגל בוואן הזה.‬
‫שבעה ימים.‬
‫בבקשה, סתום!‬
‫נאכל שם דג בקלה.‬
‫זה ענק.‬
‫זה כמו בית בפנים, לא?‬
‫כמו דירה קטנה, כן.‬
‫אני יכול להיכנס?‬ ‫-לא!‬
‫תראה את המגפיים שלך.‬ ‫מלוכלכים יותר מתחת של פרה.‬
‫הסוליות, אני מתכוון.‬ ‫אתה תכתים את השטיח, אחי.‬
‫אל תדאג, אחי.‬
‫זהו, סודר.‬
‫מטבח והכול.‬
‫מקרר.‬
‫איזה מקום.‬
‫זה נוח מאוד.‬
‫חיים טוב, המורים.‬
‫אקנה לי כזה כשאפרוש.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אביא מכונית כדי לחלץ אותו.‬
‫תודה, פאקו.‬
‫לשירותך.‬
‫לדחוף!‬
‫וואו! תביא חיבוק, פרופסור!‬
‫דבר איתי, מרסייה.‬
‫זו משאית שמובילה גז.‬
‫הם מניחים צינורות בתעלות האוורור.‬
‫עוד משהו?‬
‫זה הכול.‬
‫תודה.‬
‫גז נרקוטי. כנראה האלותן.‬
‫אני מכירה את סיירה, היא תעשה‬ ‫מה שפוטין עשה בתיאטרון דוברובקה.‬
‫כמה רחוקים אנחנו ממקום החילוף?‬
‫שנים עשר ק"מ.‬
‫שלום? יש פה מישהו?‬
‫תגבירו.‬
‫לדוגמה, האם עלינו להשתמש‬ ‫בשיטות קשוחות יותר‬
‫בחקירת טרוריסטים? מה דעתך?‬
‫האם זכויותיהם מופרות?‬
‫חייו של אזרח תמים שווים יותר מחיי טרוריסט.‬
‫אתה מאשר שהמשטרה משתמשת בעינויים?‬
‫לא. אני רק אומר...‬ ‫-מנוול.‬
‫אני כבר יכול ללכת הביתה?‬
‫לא. אתה לא יכול ללכת הביתה.‬
‫הצהרותיך מסוכנות לביטחון כולם.‬
‫אתה נשאר פה עד שתלמד לסתום את הפה.‬
‫איפה היית בשוד הקודם?‬
‫סליחה?‬
‫כי אני הייתי שם.‬
‫מול הטרוריסטים,‬ ‫הצלתי את חייהם של 19 בני ערובה.‬
‫הבאתם אותי לכאן כמומחה.‬
‫אולי אני טועה בגדול,‬
‫אבל נדמה לי שהבנתם שאין לכם מושג‬
‫ושזה גדול עליכם בכמה מידות.‬
‫יודע מה הבעיה שלך?‬
‫החיים שלך בזבל.‬
‫אתה מדבר עם מעריציך, הם מריעים לך,‬
‫ואתה גומר מרוב אושר, נכון?‬
‫אבל כשאתה חוזר הביתה, אין שם איש.‬
‫אשתך עזבה אותך.‬
‫הדירה שלך מלאה בארגזים.‬
‫אתה אוכל טונה מקופסה,‬ ‫בניך לא רוצים לדבר איתך.‬
‫ואתה עוסק ללא הפסקה בחטיפה‬
‫כי זה היה הרגע הכי מעניין בחייך‬ ‫ואתה מתגעגע אליו.‬
‫זו הסיבה שתמיד כשאתה רואה מצלמה‬ ‫אתה נצמד אליה כמו תינוק לפטמה.‬
‫אתה פתטי.‬
‫טונה מקופסה, אתה אומר.‬
‫האמת,‬
‫החיים שלי מסודרים.‬
‫אני מופיע מול אולמות מלאים‬
‫באנשים שאת חייהם שיפרתי.‬
‫הספר שלי הוא הצלחה בינלאומית.‬
‫וכולם...‬
‫אבל כולם‬
‫במדינה הזאת רואים בי גיבור.‬
‫טונה מקופסה?‬
‫בורות חצופה.‬
‫עכשיו, סלח לי.‬
‫לא, חבר.‬
‫אתה לא הולך לשום מקום.‬
‫מחובר.‬
‫פלרמו.‬
‫פלרמו, שומע?‬
‫תעלות האוורור בשירותים‬
‫הן כנראה הכניסה היחידה‬ ‫שאינה מנוטרת במצלמות מעקב.‬
‫הן הותקנו והותאמו לפני 17 חודשים.‬
‫עדיין, זה מעבר צר.‬
‫זה פתח של 45 על 80 ס"מ.‬
‫נבדוק שהגז משפיע.‬
‫האלותן בריכוז 67 אחוז.‬
‫רבותיי, אנחנו נכנסים.‬
‫זו משימה מסוכנת ביותר.‬
‫אם הם שולטים בו,‬
‫הצינור הזה הופך לבית מטבחיים.‬
‫ההאלותן הוא גז נרקוטי‬
‫שמרדים אדם בתוך 10 שניות‬
‫כשריכוזו באוויר עולה על 50 אחוז.‬
‫קולונל, הגענו לפתח האוורור.‬
‫נראה שיש שם מישהו.‬
‫הוא לא זז.‬
‫המשטרה פרצה לבנק כמו שאדם פורץ לחדר ילדים.‬
‫חמישה סוכני עילית‬
‫ו-30 מחסניות מלאות קליעים,‬ ‫הכול למען מטרה פשוטה.‬
‫להרוג אותנו כמו שהורגים כבשים.‬
‫האמת היא‬
‫שהגיע לנו.‬
‫נעשה מה שפוטין היה עושה.‬
‫קודם נירה...‬
‫אחר כך נשאל שאלות.‬
‫ננסה להימנע מזה.‬
‫מובן?‬
‫במקרה של ספק, קחו בחשבון‬ ‫שעלולים להיות קורבנות תמימים.‬
‫מובן?‬
‫כן, המפקד.‬
‫מובן?‬
‫כן, המפקד.‬
‫נקי.‬
‫בן ערובה.‬
‫בת ערובה.‬
‫בן ערובה.‬
‫למטה!‬
‫לעזאזל!‬
‫על הרצפה! תפסו מחסה!‬
‫אל הדלת משמאל, קדימה!‬
‫בואו!‬
‫לעמדות!‬
‫לשרוד מבצע כזה זה בלתי אפשרי,‬
‫אבל בשלב זה של חיינו‬
‫היינו כבר מומחים בלוודא‬ ‫ששום דבר אינו בלתי אפשרי.‬
‫פלרמו.‬
‫- 10 דקות לפני -‬
‫פלרמו, שומע?‬
‫הם מחדירים גז נרקוטי.‬
‫פרופסור, כאן טוקיו.‬
‫פרופסור, כל הכניסות חסומות.‬
‫נוודא את מסלול הכניסה שלהם.‬
‫הם יחכו שהבניין יתמלא גז. יש לנו עשר דקות.‬
‫שינוי בתוכנית.‬
‫לסגת!‬
‫כדי להתעמת איתם נזקקנו רק לחמצן.‬
‫וכדי לנטרל אותם,‬
‫הצטרכנו רק לחסום את דרך המילוט שלהם.‬
‫עשן!‬
‫מה שלומך, סוארז?‬
‫ראית את הקווים? יפים, נכון?‬
‫זה חומר נפץ פלסטי, RDX!‬
‫בדיוק.‬
‫יותר מ-40 ק"ג בשבעה מטענים.‬
‫אני בטח לא צריך לספר מה יקרה‬
‫אם מישהו יעז לגעת בקרן האור, נכון?‬
‫כי ככה זה עובד:‬
‫זה מופעל באמצעות תא פוטואלקטרי‬
‫ואם מטען מתפוצץ,‬
‫גם האחרים מתפוצצים,‬
‫מתוך הזדהות.‬
‫מומחה הפצצות שלכם פה?‬
‫זין!‬
‫אם כך, אני ממליץ‬
‫שתירגעו,‬
‫כי אתם מבזבזים חמצן יקר‬
‫ואתם תתחילו לנשום האלותן.‬
‫לכן,‬
‫התרווחו,‬
‫התכרבלו‬
‫ותנו זה לזה נשיקות לילה טוב, חבר'ה.‬
‫שלושים וחמש דקות של חוסר תקשורת.‬
‫אנחנו מתכוננים למשימת חילוץ.‬
‫גנרל, לא נוכל לעשות זאת.‬ ‫ימלאו אותם בקליעים מהחור הזה.‬
‫אנחנו לא יודעים מה קרה שם.‬
‫אנחנו יודעים ששמענו‬ ‫את הבראונינג ושהוחזרה אש.‬
‫ואז, שקט.‬
‫זה הוא.‬
‫מרטינז.‬
‫פרופסור?‬
‫את בטח תוהה מה קרה‬ ‫למפקח סוארז ולארבעת אנשיו.‬
‫מה יש לך לומר בעניין?‬
‫שהוא התנהג למופת.‬
‫הייתי אומר שזה מבצע...‬
‫ראוי לשבח.‬
‫אבל, איך לומר?‬
‫היו סיבוכים.‬
‫אל תדאגי, הבריאות שלהם בסדר גמור, כמובן.‬
‫למעשה, אנחנו בדיוק שולחים לך סרטון‬
‫שתוכלי לראות בעצמך.‬
‫מרטינז!‬
‫כדאי שתצפי בזה.‬
‫אני המפקח סוארז,‬ ‫האחראי על צוות המבצעים המיוחדים.‬
‫אנחנו שבויים.‬
‫אבל אני מוכרח לומר שמתייחסים אלינו היטב.‬
‫אני מפציר ברשויות‬
‫להורות על הפסקת אש קבועה.‬
‫מה הצעד הבא?‬
‫קדימה.‬
‫מה הצעד הבא? קדימה!‬
‫בוקר אחד,‬
‫התעוררתי.‬
‫היי שלום, יפתי‬
‫בוקר אחד‬
‫התעוררתי‬
‫ומצאתי פולש...‬
‫משעשע מאוד.‬
‫אבל הוא שלח את זה לנו,‬
‫לא לתקשורת.‬
‫אני מסיקה מכך שהפרופסור רוצה לנהל מו"מ.‬
‫את אמנית אמיתית.‬
‫אני מציע לך דבר טוב יותר.‬
‫אני מציע לך דרך מוצא.‬
‫ועידת האו"ם נגד עינויים‬
‫החלה לחקור את מקרה אניבל קורטס.‬
‫זה עניין של שעות‬
‫עד שישלחו רופאי מז"פ לחקור אותו,‬
‫ולא את ולא הנשיא רוצים בכך.‬
‫מנוול.‬
‫הפתרון היחיד שלך הוא להחזיר את ריו.‬
‫לא אחזיר שום אסיר.‬
‫המשטרה לא מחזירה גנבים.‬
‫כמובן. אבל יש סיבה נוספת.‬
‫המבצע שלך הבהיר שכבר החלטת לחסל אותנו.‬
‫אבל בשעה שקורטס בחזקתך,‬
‫את לא יכולה לחסל אותו. עם זאת...‬
‫בבנק, תוך ניסיון בריחה,‬
‫במרדף...‬
‫תוכלי.‬
‫אני מציע למדינה מצב עדיף מהמצב הנוכחי.‬
‫אני מציל אותך ממבוכה בקנה מידה בינלאומי‬
‫שתיגרם אם אפיץ את הסרטון שבו‬ ‫לוחמי העילית שלך שרים "היי שלום, יפתי".‬
‫תחזירי אותו.‬
‫נסכים להחלפה.‬
‫תחזירי אותו.‬
‫אני רוצה את בני הערובה ואת יחידת ההסתערות.‬ ‫זה צריך להיראות כניצחון.‬
‫אתן לך 40 בני ערובה ואת לוחמי העילית שלך.‬
‫תציגי את זה כניצחון.‬
‫השעה שמונה בערב.‬
‫לא.‬
‫אני רוצה אור. נבצע את החילוף בשמונה בבוקר.‬
‫לא אוציא משם 40 אזרחים‬
‫בלי לדעת מה קורה.‬
‫מקובל.‬
‫טפלי בזה.‬
‫כמובן. מרטינז!‬
‫טוקיו, העסקה התקבלה.‬
‫שלום.‬
‫ישנת טוב?‬
‫כמה זמן ישנתי?‬
‫ארבע עשרה שעות.‬
‫אני ישנוני.‬
‫ביקשת משהו שיעזור לך לישון.‬
‫נתנו לך מנה של פיל.‬
‫אינך זוכר?‬
‫כן.‬
‫קדימה.‬
‫צריך לייפות אותך. אתה תהיה בטלוויזיה.‬
‫בוא.‬
‫קדימה.‬
‫לאן אתם לוקחים אותי?‬
‫לבית הספר.‬
‫רוצה דגני בוקר?‬
‫את באמת הולכת להיות אמא?‬
‫תלכי לבית הספר של בנך לספר לילדים סיפור?‬
‫בוודאי.‬
‫ונביא להם סוכריות כדי לעצבן‬ ‫את כל האימהות שלא גומרות‬
‫ושאומרות שממתקים מזיקים לילדים.‬
‫אליסיה.‬
‫בנך לא יאהב אותך.‬
‫אבל אתה תעריץ אותי.‬
‫קדימה.‬
‫תספרי לי לאן אנחנו הולכים?‬
‫לבית הספר.‬
‫- חילופי בני ערובה בבנק ספרד -‬
‫ושם היה הבלתי אפשרי.‬
‫נאלצנו להקים מהומה,‬
‫אבל הכול נראה חסר חשיבות‬ ‫כשראיתי את ריו יוצא מהמכונית.‬
‫הוא היה בחיים.‬
‫מבולבל...‬
‫ולא ממש מאופס.‬
‫אך הוא נראה כה נאה.‬
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה‬