Molim za trenutak vaše pažnje.
Da vidimo.
Kao što znate, pustili smo vaše kolege koji su odabrali slobodu.
Stoga nitko ovdje nije obmanut.
-Održali smo obećanje. -Popišam se na njega.
Također vam se kunem da će milijun eura stići
na adrese koje ste nam dali.
Laži.
UTORAK 15,32
I to ćemo obećanje održati. Kunem se.
TRAJANJE PLJAČKE: 101 SAT
Pozor svim jedinicama. Nitko ne smije proći
-bez isprava. -Primljeno.
Hej, ti!
-Ušao je klaun. -Možda se on prerušio.
Još jedan ulazi kroz hitnu.
Koji vrag?
Još ih ulazi.
Koji se vrag događa?
Maknite te ljude.
Ne možete ući. Morate izići.
PROSTORIJA ZA IGRANJE
Tko želi zabavnog i ludog zeca?
Netko je objavio oglas za lažnu audiciju.
Lobo, budi pozoran. Možda je u zgradi.
Ulazi u sobu.
Što se događa? Neka se netko javi!
Lažna uzbuna. Nije on.
Inspektorice, intervju.
Utvrdili smo da nema otvorenog slučaja protiv Fonollose
za trgovanje ljudima, svodništvo i pedofiliju.
Izvori tvrde da su te informacije možda dio plana nadležnih tijela
kako bi smanjili popularnost pljačkaša.
Najnoviji događaji i smrt jednog od otimača
ponovno su potaknuli naklonost građana prema njima.
-Mene si preskočio. -Pusti.
Slušaj me.
Čim Helsinki ode, krećemo.
-Siguran si da je pravo vrijeme? -Imam pištolj.
On ima lažne metke. Što bi se dogodilo?
Ti mu reci ili ću ja.
Ja ću.
Profesor će pokušati osloboditi Tokio.
Kamo ćeš?
Hej!
Kujin sin.
Kamo si krenuo?
Što je ovo, veliki odmor? Ajmo, svi sjednite!
I tebi to preporučujem. Loše sam volje.
Znaš, razbija mi se nečija lubanja.
A tvoja me posebno privlači.
Hoćeš mojim pištoljem? Možda se bolje opustiš.
Arturo.
Arturiću.
Ti imaš pištolj igračku, ja imam kratak fitilj.
-Što radiš? -Igračku?
Ne. Ajme, meni ne izgleda tako.
Da isprobamo?
Dajem ti tri sekunde ili ćeš vidjeti svoje.
-Može jedna sekunda. -Tri.
Dva.
Jedan.
Iznenađenje.
Razvedri se, Rio.
Opet možemo biti obitelj.
Okreni se.
Rekao sam da se okreneš.
Kujin sine.
Hajde, brzo. Pokret.
Pobjeći će.
-Tko? -Taoci!
Hajde. Nemamo cijeli dan. Mónica, vrata!
Mónica, ne slušaj ga!
Ovaj te tip iskorištava. Ne otvaraj vrata!
Začepi ili ću te upucati.
Ne slušaj, otvori i bježimo.
SIGURNOSNI SUSTAV BLOKIRANJE VRATA
Hajde.
-Što je? -Neće se otvoriti.
Sranje!
Kujini sinovi blokirali su vrata.
-To sam bio ja. -Natrag!
Arturo. Spusti pištolj.
Spusti pištolj.
Arturiću.
Znam da voliš filmove, no ovo izmiče kontroli.
Još jedan korak i upucat ću ga. Možda se neću izvući živ,
no neće ni on.
Berline, smiri se.
Otvorite vrata!
Dobro, dobro.
Samo polako.
Razgovarajmo kao civilizirani ljudi.
Pusti ga.
-Ako želiš van, pomoći ću ti. -Smjesta otvori vrata!
Nitko neće otvoriti vrata!
Ma je li?
Brojim do pet i onda ću ga upucati.
Nemam što izgubiti i briga me.
Na vama je! Pet, četiri,
tri, dva,
jedan!
Kako je saznao?
-Imao je kameru na daljinsko upravljanje. -Kujin sin.
-Pokušavamo ući u trag signalu. -Nema smisla, prekasno je.
-Opet nas je obmanuo. -Očito je da si imala pravo.
Taj je kujin sin pokušao ubiti Ángela.
Sigurno se jako približio sumnjivcu da dođe do tih dokaza.
Možda su čak i vidjeli jedno drugo.
Ispričavam se, ali iscrpljena sam.
Ostavite poruku nakon signala.
Salva, Raquel je.
Idem na kavu u Hanoi.
Ako želiš, dođi. Zbilja mi treba razgovor.
Antonio.
Ostavili su vam omotnicu.
-Tko? -Ne znam.
Bila je s poštom. Nešto za piće?
Pivo.
Kakav ti je dan?
Rekao bih da je dobar.
Užasan je.
Pokrenula sam operaciju kako bismo mogli otići...
na ove plaže,
no propala je.
-Što ćete popiti? -Isto.
Raquel.
Ovo će završiti.
I ti i ja naći ćemo se na plaži.
No trebaš odabrati mjesto.
Dobro. Samo nisam još imala vremena.
Da vidimo.
A da zajedno odaberemo?
Zvuči odlično.
-Odaberi. -Odgovornosti li! Da vidimo.
Palawan.
Palawan? Da vidim.
Predivno.
Gdje je?
Otok na Filipinima.
Jugoistočni dio otočja, sjeverno od Bornea.
Stanovnika je 849 000, više-manje,
a glavni je grad Puerto Princesa.
-Ángel se sigurno približio sumnjivcu. -Možda su i vidjeli jedan drugog.
Jesi li ga istražila? Ja jesam! Obavljam svoj posao.
Bijele pješčane plaže u tropima.
Ne bi Filipine?
Ma ne.
Bih.
Mogu na tren do toaleta?
Naravno.
Suárez,
imam pitanje.
Koje je boje perika klauna koji je razgovarao s malim u bolnici?
-Narančaste? -Da.
Siguran si?
Kad ti se život raspada,
nije bitno jesi li u toaletu,
usred pljačke
ili na ulazu u zatvor.
Znate,
tog poslijepodneva nesreća triju žena sinkronizirala se.
Raquel je odjednom shvatila
da se do ušiju zaljubila u najtraženijeg španjolskog pljačkaša.
Jedna je od njih.
Uz njih je. Vidjeti ste, uz njih je.
Mónica Gaztambide shvatila je
da je upravo postala suučesnica u pljački
i da nema natrag.
A ja,
ja sam i dalje slijedila upute koje je dao Profesor.
No kako biti siguran?
Osjećaš se otupljeno.
Kao boca bačena u more.
Ne znaš hoće li te netko pokupiti s druge strane.
Ako vas uhvate,
24 sata nakon pritvora recite da se želite nagoditi.
Da ćete svjedočiti,
no pred sucem. Neće imati izbora
nego vas odvesti na Vrhovni sud.
I možda vam tijekom selidbe...
mogu pomoći.
Bila sam tu,
na putu u sudnicu,
i nadala se da moj anđeo čuvar zna rutu kombija
i da će me opet spasiti.
Teško je nadati se kad si u kombiju,
zatvorenik u lisicama.
Još gora bila bi spoznaja da je baš tada,
20 kilometara dalje,
moj anđeo čuvar razotkriven.
Raquel.
Bok, Alberto.
Jesi li analizirao dokaze pronađene u kaminu?
Da. No ništa nije definitivno.
Kako to misliš?
To su ostaci novina od neki dan.
Ne znam je li riječ o lažnim dokazima ili o tome da tip voli čitati sport.
Da.
Hej,
kako se točno dogodila tučnjava?
Kvragu, Raquel,
nije bilo tučnjave.
Uhvatio me u kravatu. Onesvijestio sam se.
Nisam ga taknuo. Jebeni nindža s naočalama.
-Zašto me to pitaš? -Samo tako.
Rekao si da te isprovocirao?
Da.
Rekao je da mi je mozak u pimpeku
i šakama, između ostalog.
Htio se tući, ali zašto?
Ne znam.
Bok.
Alberto.
Neka nitko ne dira kutije. Do daljnjeg.
Želim da uzmeš otiske sa svih njih i usporediš ih
s onima sa žličice koju je Rubio donio.
-Šališ se? -Ne.
Onda uzmi otiske sa suvozačevih vrata mog auta.
-No... -Idi!
Tražimo sredovječnog muškarca s bradom i naočalama.
Hej! Hej!
Saznajte tko je to.
To je bio on.
Naravno da je.
-Oprostite, imate li punjač? -Ne.
Želite li moj?
To je bio on od početka.
Uvijek ljubazan,
uvijek nasmiješen,
uvijek na pravom mjestu.
Jedini civil koji je zakoračio u šator.
Nešto ti se dogodilo s kćeri.
Stranac koji je uspio probiti svaku njenu obranu.
I policijsku i osobnu.
Salva.
Nemam tako divan dar kao ove razglednice, ali...
Imam iznenađenje.
U ženskom toaletu.
Ti prvi.
A onda ja.
Raquel.
Usred dana. I još nas znaju u ovom kafiću.
Salva.
Ovo je prvi put da ne nosim prsluk za spašavanje
i prepuštam se.
Nemoj mi reći da u bazenu nema vode.
Ima.
Pa...
Idi i pričekaj me.
Ruke na zid.
-Raquel, ne znam... -Ruke na zid!
-Što radiš? -Imaš li pištolj?
-Zašto bih imao pištolj? -Okreni se.
Stavi ih.
-Je li ovo šala? -Stavi ih!
Stavi ih!
Uhićen si zbog suradnje u pljački Kraljevske kovnice.
-Znate, treća sreća. -Imaš pravo na šutnju.
Imaš pravo ne svjedočiti i izaći pred suca.
A ovaj je put imala nešto jače od sumnje.
Osjećala je gnjev.
Ljutnju.
Ogorčenost.
Helsinki je osjećao nešto slično.
No ne zbog obmane. Nego zbog manjka sna.
Četiri sata sna u posljednjih pet dana.
Znate što se osobi dogodi kad ne spava?
Neuronske veze prekidaju se kao kratki spoj.
Prestaju lučiti dopamin. Prestanu obrađivati glukozu.
I jedina informacija koja ostaje u mozgu jest opstanak.
Ako nešto ne možeš tražiti od tipa koji nije danima spavao,
to je strpljivost.
Hajde.
Razodjeni se.
I majicu.
-Imam ranu na ramenu. -Skidaj je!
Uz sve ostalo kradeš od nas, jebote.
Tako nam i treba kad te nismo ubili.
Što ćete učiniti?
Ako te upucam,
samo ćeš umrijeti. Nećeš patiti.
Stavit ćemo dva kilograma eksploziva na tebe.
Raznijet ću te, no nećeš znati kada.
To je hrpa eksploziva. Budi oprezan, moglo bi biti neuredno.
Ovaj je crv veća jebena smetnja od policije.
Osla nema zbog njega.
Denver je gotovo umro zbog njega.
Uz ovo...
okončat ćemo probleme.
Zar ne, Arturiću?
Ako makneš žice, eksplodirat će.
Ako napraviš brzu kretnju, ako se znojiš,
ako se pipkaš...
Detonator.
Ako ja dotaknem ovaj gumb...
ni supruga te neće prepoznati.
Mljeveni Arturić.
Imaš cigaretu?
-Želim jednu. -Trudna si.
Trudna, oteta, upucana.
Ubrzo ću biti na sudu, optužena za suučesništvo u pljački.
Ne zamišljaj ono najgore. Arturo će ti pomoći.
-Otac je tvog djeteta, ne? -Koji otac?
Koji otac?
Koji je uperio pištolj u mene?
Koji otac?
Onaj čiju sam glavu razbila šipkom?
Ili će mi svi moji kolege pomoći.
Ionako sam samo sjebala cijeli plan bijega,
za što će mi i suditi.
Zašto sam tako glupa? Koji mi je vrag?
Hajde, daj mi cigaretu. Moj fetus treba cigaretu!
Kunem se da ću sjebati Artura prije negoli ti sjedneš u sudnicu.
-Nećeš nikoga sjebati. -Ima pravo, zatvorit će je!
Iziđemo li i uhvate li nas, ide u zatvor. Kao i ako ostanemo i policija uđe.
Kako god bilo, ide u zatvor.
Sranje.
Uvijek krivo odlučim.
Spetljam se s oženjenim tipom.
Zatrudnim s njim.
I onda dođe drugi,
upuca me u nogu,
a ja se zaljubim u njega.
-Znaš što ćemo? -Što?
Ideš s nama. Ako si prešla granicu, prešla si je.
Neću te ostaviti na cjedilu.
-Gle, možda... -Da, ide s nama!
Zamijenit će Tokio ili Osla, kraj priče!
Ne, slušaj. Ja sam samo tajnica.
Ne mogu zamisliti da bježim od policije, pucam pištoljem.
Ili živim Boga pitaj gdje, u Kambodži.
Nekoj zemlji bez zakona o izručenju.
Bolje da ostanem.
A policiji ću reći...
da sam to učinila zbog Stockholmskog sindroma,
pa će biti blaži.
Jer je tako.
Stockholm.
Što?
To dobro zvuči.
Ako pođeš s nama, mogla bi...
Mogla bi se zvati Stockholm.
Ne znam, Bože!
Izlazi.
PRISTUP ZABRANJEN POLICIJA
Otvori ih.
Ulazi.
Svi smo bili iscrpljeni.
Manjak sna,
stres,
mučne godine provedene čuvajući tajnu koju je,
u tako teškom okružju, bilo sve teže čuvati.
I svi smo mi, prije ili poslije,
izgubili kontrolu.
Osim Berlina.
On se jedini držao protokola odmora.
Ostali su...
poludjeli.
Pokušala sam biti dobra.
Pokušala sam vam dati obećano.
Osloboditi vas Berlina.
Kako bi ovo imalo smisla!
Nakon što sam toliko izgubila, da ovo dobije na smislu.
Dobra sam.
Bila sam dobra.
A svijet mi je pljunuo u lice.
Pokušala sam vam dati prostora.
A vi ste me pokušali sjebati.
Berline.
Hej.
Prošao je sat i pol.
Ne poželiš li me
ubiti dok spavam?
Samo malo?
Hej.
Smiješ se.
Znači da me se više ne bojiš.
Recimo da su sedativi pomogli.
Ako sve bude po planu,
što nije vjerojatno ako ja opet ne preuzmem kontrolu, no...
Ako bude sve po planu, predložio bih ti nešto,
romantični pothvat.
Za nekoliko dana poslao bih ti zrakoplovnu kartu...
za vrlo udaljeno odredište.
Ako želiš...
pođi sa mnom.
Malo vremena...
mnogo zadovoljstva.
A onda...
kada sve završi...
ostat će ti sve što posjedujem.
Bilo bi divno
kada bi se zaljubila u mene.
No...
ne živim od očekivanja
ili lažnih nada.
Imam mnoge nedostatke i toga sam svjestan.
Bilo bi mi dovoljno
da si mi partnerica
do zadnjeg putovanja.
Ti i ja zajedno...
do kraja.
Ne razumijete.
Što moram činiti da me malo poštujete?
Što moram učiniti?
Da ti odrežem uho
i pošaljem ga tvojem ocu?
Ili da te upucam u nogu, pa da više ne možeš plesati?
To je sjajna ideja!
Moramo biti praktični.
Utopija suradnje
nije uspjela.
Nairobi...
cijenim što si mi omogućila da se odmorim od svojih dužnosti,
no spremni smo za moj povratak.
Izvoli.
Ovo je predivan trenutak.
Ustanite!
Rekao sam vam
da ću vas zaštititi, zar ne?
No predomislio sam se.
Puno je praktičnije...
mučiti vas.
U koncentracijskim logorima
poštovanje se podrazumijeva.
Pa, i ovdje će biti tako.
Kopat ćete tunel
dok vam ruke ne prokrvare!
Možda ćete cijelu noć plakati od bola na svojim ležajevima,
no i dalje ćete kopati!
Radit ćete u smjenama bez odmora.
Ili vas očekuje izvanredna kazna.
Kao i vašeg vođu.
Čovjeka koji će ubiti ako nas opet izda.
Koji će ubiti ako opet poželi slobodu.
Čiji znoj...
ubija.
Čovjek eksplozivne naravi.
Sad će te se bojati, Arturo.
Iako smo svi oduvijek znali da si „bombastičan“.
Budući da si otpadnik, ostaješ ovdje, sam.
Helsinki i svi ostali, u tunel!
Hajde, idemo!
Idemo, hitro!
Prijevod titlova: Rozalia Grgić