Alle enheter...
Leter i stuen.
Leter i overetasjen.
Rommet i vest ser ut som et klasserom.
Det er pulter og tavle.
Ingen mennesker.
Inspektør,
vi har funnet noe annet.
Bare krimteknisk får være her.
-Skal bli. -Inspektør.
Kjøkkenet og badet er fullt av rester. Bli med meg.
Hva er det?
Ser ut som marinert fisk.
Ansjos.
Innkjøpslistene de stjal på apoteket i Palomeque.
-De lå i en skuff. -Pokker.
Den de har på utsiden var her.
Innen de siste 30 timer.
Overvåk alle tilstøtende veier.
Sperr alle veier i ti kilometers radius.
Den mistenkte kan være i nærheten.
Enheter på vei. Informerer trafikksentralen.
Inspektøren begynte å utskille adrenalin og kortisol.
Pulsen og blodtrykket økte
som hos en løvinne før hun tar en gaselle.
Hun var spent over å nærme seg byttet.
Vi har åtte sett fingeravtrykk. Vi har en match på ett av dem.
De tilhører Silene Oliviera, alias "Tokyo".
Raquel lurte på...
...om sporene var ledetråder...
...eller bare blindspor.
Det gir ikke mening.
Raquel hadde rett.
Professoren hadde planlagt å lede politiet til Toledo
og hadde etterlatt seg et åsted av Oscar-kvalitet
med DNA fra folk som ikke hadde noe med ranet å gjøre.
Han hadde ikke planlagt å dra tilbake
og plante fingeravtrykkene til de politiet hadde identifisert.
Berlin, Rio...og meg.
Og å lede dem på villspor med ansjos
og apotekkvitteringer.
Han ville lede Murillo inn i en blindgate
som ville få henne til å miste minst tre dager.
Tre produktive dager for oss,
siden det trykkes åtte millioner sedler i timen.
Spesielt med gislenes hjelp.
Dette må kuttes på en halv time, ok?
Hva er det? Våkn opp. Alle andre smiler.
Sett i gang! Signe arbeidet, for pokker!
De medskyldige skulle få en million euro i posten.
Du blir med meg!
Noe var muffens.
Alt som fantes der inne var ting de visste fra før.
Det Professoren trodde at skulle ta dem tre dager,
brukte inspektøren 50 minutter på.
Suárez. Ring Alberto og få ham hit så snart som mulig.
Eksmannen din?
Han er den beste krimteknikeren. Ring ham.
Hovedkvarter. Enhet 315 på Toledo-gården.
Inspektør Murillo ønsker å tilkalle inspektør Vicuña fra krimteknisk.
Raquel, det er Julia. Læreren til Paula.
Jeg ville bare si at Paulas far
hentet henne på skolen i lunsjen. Det var visst en familietilstelning.
Jeg vil gjerne treffe deg.
Det handler ikke om Paula. Hun gjør det bra.
Men faren hennes vil treffe meg for en kaffe etter skoletid,
og jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
-Du får ikke være her. -Jeg kjenner inspektøren. Raquel.
-Salva. -Jeg ville bare si ha det.
-Beklager alt maset. -Nei. Du jobber jo.
Det går bra.
Jeg tar samme vei tilbake og tar en buss til Madrid.
Vent. Suárez.
Skal det en bil til Madrid?
De første bevisene drar om en halv time.
Jeg vil ikke bry deg. Jeg tar en buss.
Hovedveien er ned her og til høyre.
-Jeg så en bussholdeplass. -Ja...
Ingen problem. Du kan sitte på med en av oss.
Ok.
RANETS 80. TIME
Tiden er inne.
Fortsatt ett minutt til klokken er seks.
Med tanke på omstendighetene
vet du hvor du kan putte den britiske punktligheten.
Tredje gang uten svar.
Det er 18 timer uten nytt fra Professoren.
Vi vet hva det betyr.
KONTROLLTELEFONER
Det blir kontrolltelefoner hver sjette time.
-Hva skjer om du ikke ringer? -Eller hvis du ikke tar telefonen?
Hvis det skjer noe,
venter dere på neste telefon
til det har gått fire telefonrunder. Tjuefire timer.
Og hvis vi ikke har fått kontakt på 24 timer?
Det betyr så godt som sikkert...
...at jeg er arrestert og avhørt.
Vi vet ingenting om politiet.
Det foregår nok noe på utsiden. Hva skal vi gjøre?
Vel...
...vi har fortsatt én telefon igjen før syklusen er over.
-Ved midnatt. -Hvilken syklus?
-Hvilken jævla syklus? -Slapp av, Denver.
Professoren nøster nok opp løse tråder.
Ingenting å bekymre seg for... ennå.
Vi passer på gislene og trykker penger som vanlig.
-Jeg skal hvile litt. -Fleiper du?
Vi sitter fast her,
-og du skal knulle? -Gi deg, Tokyo.
-Hva? -Ikke vær vulgær.
For det første kler det deg ikke, for det andre...
Måtte jeg velge
en av dere som partner, rent hedonistisk sett...
...ville det vært deg.
Hva skjedde med carpe diem?
Det som skjedde, var at planen gikk i dass.
Kanskje du ikke bryr deg fordi du er dødssyk,
men det gjør jeg.
-Jeg går nå. -Drittsekk.
-Igjen. -Du knuller et gissel.
Hvilket da? Stakkaren som du bruker som sekretær?
Ikke "stakkar". Hun heter Ariadna.
Nairobi. Og ja, vi passer sammen.
Dagen vi kom hit, skalv Ariadna
på en måte jeg gjenkjente. Hennes...
...skjørhet og mildhet tente noe i meg.
For noe piss!
Ingenting er mer avskyelig enn å knulle et gissel.
Det er vel ikke så ille å være sammen med et gissel?
Hva er det?
Jeg kan være kjent for å være et dårlig ligg,
men ikke for å knulle med trusler.
Denver.
Nei.
Hva er det? Ja, jeg har også et forhold.
Til Mónica Gaztambide.
-Hva snakker du om? -Jeg reddet livet hennes.
Hun ga meg en klem og et kyss. Jeg tvang henne ikke. Det var kjærlighet.
Hva mener du med kjærlighet? Din idiot!
-Kjenner du ikke til Stockholmsyndromet? -Nei, jeg gjør ikke det.
Men har hun et syndrom eller en sykdom, så går det bra.
Nei! Det gjør det ikke, for det er din skyld!
Stockholmsyndromet er at gisselet får følelser for kidnapperen.
Hun er livredd!
Men du skjønner ingenting og tror det er kjærlighet.
-Hva faen feiler det deg? -Det holder!
Ingen av oss vinner Nobelprisen.
Vi må slutte å krangle.
-Det er en kritisk situasjon. -Nei.
Det blir det hvis Professoren ikke ringer om seks timer.
Da igangsetter vi plan Tsjernobyl.
Professoren nevnte ikke det.
Hva er plan Tsjernobyl?
Hvis alt går bra, får du aldri vite det.
La oss være tålmodige.
Ok?
Hvis dere unnskylder meg, må jeg tømme hodet.
Salva,
synes du jeg bør droppe saken?
Si at jeg ikke har det bra og ta permisjon?
Gi opp?
Det er svært personlig.
Det er derfor jeg spør.
Vi har ligget med hverandre. Du har truffet moren min.
Jeg mener at det er et spørsmål...
...som bare du kan svare på. Bare du vet hva du føler.
Jeg føler... at det er større enn meg.
-Hvis de bruker en annen... -Ikke gjør det.
Hvis du leder en slik sak...
...er det fordi ingen er bedre til det.
Jeg vet ikke helt. I teltet...
...da jeg snakket med Professoren og forhandlet med ham,
følte jeg meg nyttig.
Selv om jeg måtte svare på sånt som:
"Hva har du på deg?"
"Hva har du på deg"?
Men jeg vet ikke.
Ute i felten føler jeg...
At han er sterkest. At jeg ikke kan slå ham.
Jeg vet ikke. Se på alle som jobber.
Tretti krimteknikere.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg er fortapt.
Beklager. Det begynner å bli sent.
Nei da.
Ikke i det hele tatt.
Inspektør Murillo,
inspektør Vicuña fra krimteknisk kommer til området.
Blir du med meg?
Klart det.
Hallo, Raquel.
Takk for at du ringte. Svært profesjonelt.
Hva med Ángel?
Fortsatt i koma. Ikke noe nytt.
Dette er Salva, en venn av meg.
Min nye partner.
Salva.
Inspektør Alberto Vicuña.
Salvador...
Martin. Salvador Martin.
-Hyggelig å treffe deg. -Likeså.
Fint at du er med Raquel.
Jeg skal ikke bry deg. Hold meg informert.
Hva er det?
Fire hundre og seksti tusen euro.
I tilfelle vi blir tatt. For å begynne på nytt når vi slipper ut av fengsel.
Jeg gjemmer dem her. Bak flisen vår.
Jeg lager et hull med sag og forsegler det.
Vi kan komme tilbake og kjøpe en leilighet i La Manga.
Hvis euroen fortsatt finnes.
Faen, du har rett.
Hør her.
Du skal vel ikke snakke om å slå opp igjen?
Vent til vi blir arrestert. Skriv et brev eller noe.
Hør på meg.
Det kommer til å bli stygt.
Og jeg sitter ikke og ser på.
-Jeg begynner å skyte. -Jeg vet det.
Men ikke du.
Jeg må be deg om en tjeneste.
Når det begynner...
...så overgir du deg.
Vift med det hvite flagget og overgi deg.
Da blir det enklere når det blir komplisert.
Når det blir komplisert...
...er vi sammen.
Når det begynner...
...er vi sammen.
Uansett risiko.
Og vet du hva?
Jeg bruker bare hvitt flagg når Real Madrid vinner.
Ok.
Skal vi knulle, eller?
Passer det ikke?
Skal vi kjøre på?
Kjør på.
Kom igjen.
Visste du om det syndromet?
Stockholmsyndromet? Ja, jeg har hørt om det.
Jeg tvang henne ikke, pappa. Jeg lover.
Jeg ga henne mat, og... hun la armene rundt halsen min.
Hun prøvde å kysse meg og slapp ikke taket, pappa.
Vi kysset ordentlig, og jeg danset for henne.
Se på henne.
Når har du hatt en slik kjæreste?
Jeg hadde jo Vane.
-Vane? -Vane var pen.
Vane var verken pen, smart eller god.
Dere var fra samme verden og hadde noe til felles...
Hvilken verden er det?
En dårlig en, ikke sant?
Se på henne.
Se på henne!
For det første er hun offentlig ansatt.
Det betyr at hun har studert.
For det andre var hun sammen med direktøren
for myntverket. Og for det tredje
er hun utrolig pen og raffinert.
Hun er ikke i din liga, gutt.
Hun er i mesterligaen. Vi er mer
-i andre divisjon. -Det holder.
Jeg skjønner!
Jeg er en taper.
Jeg må tenke som en taper.
Og drømme som en taper. Jeg skjønner.
Ikke rør dere!
Ikke rør dere, sa hun!
Hendene på hodet.
Hei.
Hva foregår?
Dette er veldig rart, og ingen ringer.
Hvis de har tenkt
å drepe oss alle, finner vi ut av det på TV, ok?
Det går bra.
Mónica Gaztambide. Din tur.
Ved første inspeksjon fant vi spor etter åtte stykker.
DNA fra sigarettsneiper, tyggis, tannpirkere, til og med yoghurt.
Mer enn 100 bevisgjenstander.
Det virker som om de skrev planen på tavla.
Vi prøver å rekonstruere det.
Skrev de ned planen?
Vel...
Det er spørsmålet.
Om dette er et forstyrret åsted
eller et dårlig forsøk på å ødelegge bevis.
De kom seg inn i myntverket.
Det mangler ikke på innsats eller intelligens.
Ingenting her er verdt noe.
Ángel har kommet lenger med avtrykkene han fant.
Hvilke avtrykk?
Sa han ikke det? Han fikk tak i en teskje.
Vi fant samme avtrykk som i politibilen.
Han fant en fra gruppen, eller var i ferd med.
Hvis det er noe nyttig her, vet jeg hvor det er.
Alt de virkelig ville ødelegge, må de ha brent her.
Det er den beste måten å ødelegge noe på. Alle hadde gjort det.
Men det er bare aske her, og ikke mye av det.
Aske som var treverk og kull,
men også papirer og bilder...
...papir som nesten blir borte av å bli brent.
Ilden skaper varm røyk
som løfter papirpartiklene opp gjennom pipa.
Noen ganger fester partiklene seg i veggen på pipa.
Er det noe nyttig, er det der.
Vi setter i gang.
Gandia, kom med briller og infrarødt kamera.
Kom igjen, jeg har dårlig tid.
Kom igjen.
Sett i gang.
ROM B
Snu deg.
-Så alvorlig du er. -Nei.
Kan du slutte? Jeg søler.
Ja, da søler du.
Jeg mener det, Mónica.
Hva er galt?
Er vi ferdig med våre 60 timer med kjærlighet?
Du er gissel og jeg er kidnapper.
Vi får se når det er over og vi slipper ut.
Hva?
Hva er det? Kom.
Er det noe jeg ikke vet?
Kanskje det er fordi du er her mot din vilje...
...men du har et syndrom.
-Hva slags syndrom? -Stockholmsyndromet.
Du faller for jævelen som kidnappet deg.
Du mister forstanden og ser meg som en kjæreste
-Det er visst psykologisk... -Hør her.
-Det er det dummeste jeg har hørt. -Selvsagt sier du det.
-Du har jo syndromet. -Det er ikke slik. Hør her.
Hva om du traff meg på gata?
Hva hadde du tenkt om jeg ba deg om småpenger på en bar?
Hadde du lagt merke til meg?
Fortell meg sannheten. Jeg trodde ikke det.
Det var det.
Gå din vei...
...så går jeg min.
Og det var det.
Vent.
Føler du noe...
...for meg?
-Jeg har ikke noe syndrom, Mónica. -Denver.
Føler... du noe?
Ja.
Men det er ekte. Det er ikke noe Stockholmsyndrom. Men du...
Jeg kan ikke la deg bli sprø.
Jeg kan ikke.
Ikke mot deg.
Hva tenker du på, grønne øyne?
Jeg vil vite alt om deg.
Om hver dag du har levd.
Hvert smil og hver tåre.
Alle lykkelige øyeblikk.
Du er et vidunderlig mysterium, Ariadna.
For eksempel...
La meg se. Ditt første kyss.
Husker du hvem det var med?
Hva het han?
Raul.
Raul må ha følt seg
som en heldig mann.
Som Neil Armstrong da han gikk på månen.
Første gangen er spesiell.
Unik.
De siste gangene er ubetalelige.
Men folk...
...vet det vanligvis ikke.
Jeg har seks måneder igjen å leve.
Eller fire.
Kanskje mindre.
Og en av de få tingene...
...jeg bryr meg om nå...
Vet du hva det er?
Å vite...
...at jeg skal leve videre her.
I sinnet ditt.
For alltid.
I dette vakre hodet.
Noe har skjedd. Noe alvorlig.
Unnskyld meg. Hvor er de som skulle til Madrid?
Det er visst ingen som skal dra nå.
Da går jeg ned til hovedveien.
Kan jeg bare si ha det til inspektøren?
Bli med meg.
Er du sikker på det?
Du bør ta med deg alt.
Nei.
I morgen er de ikke minner, bare...
...bevis mot en det er arrestordre på.
Dessuten kan nostalgi være forførende.
Det er vanskelig å gi slipp på minner, for vi tror...
...at de...
...er lykkelige øyeblikk, men...
...det er de ikke.
I morgen må vi tenke på nåtiden.
Ikke fortiden.
Det var faren din.
Bankraner Jesus Marquina dør etter skuddveksling
Der er det viktigste.
Vi gjør det for ham.
Mer enn 50 mann har reist til Toledo-gården,
deriblant sjefsinspektøren,
underdirektøren for spesialenheten
og staben fra krimteknisk avdeling, som jobber i huset,
som ifølge kilder kan være stedet
-der ranet ble planlagt... -Professoren er arrestert.
Faen, de avhører ham utenfor huset i Toledo.
Selv om dommeren ville ha hemmelighold, kan krimteknisk
ha funnet bevis som bekrefter
minst tre...
Pokker!
Faen!
De kuttet signalet.
-Vi er ferdige. -De vil ikke at vi skal se det.
Og det betyr at de kommer.
Vi kan bare sitte her i fem timer
eller starte plan Tsjernobyl, som høres bedre ut for meg.
Plan Tsjernobyl er for desperate situasjoner.
Jeg tror ikke dette er en desperat situasjon.
Det er en plan der vi mister alle pengene.
Jeg har ikke lyst til å miste dem. Har du?
Vil du gi avkall på alt du har kjempet for, Tokyo?
De har Professoren.
Det blir ingen tunnel, for spesialgruppen
venter på oss. Vi er faen meg fanget!
Professoren ringer innen fem timer. Jeg har tro på ham.
Jeg liker vanligvis ikke demokrati,
men nå vil jeg stemme. Hvem har tro på Professoren?
Helsinki?
Jeg tror på Professoren.
Rio.
Jeg tror det jeg ser.
Vi kan ikke stole på Professoren.
Jeg er med Tokyo.
Moskva.
Jeg følger visse regler...
...og reglene er ikke brutt.
Jeg stoler på Professoren.
Denver.
Jeg stemmer på å stikke nå.
Å bli mangemillionær passer meg ikke.
Greit, Denver.
Tre mot tre.
Nairobi, du bestemmer.
Du må avgjøre.
Jeg har en svært god grunn
til å følge Professoren, og hvis han ikke er død,
tror jeg på ham helt til slutten.
Jeg er med Berlin.
Raquel.
Beklager å forstyrre, men...
-Det begynner å bli sent, og... -Jeg tar med dette til Canillas.
Jeg tar bussen til Madrid.
-Jeg kan gi ham skyss. -Hva?
Det er greit for meg.
Kom igjen.
Ikke døm ham.
Helsinki gjorde det han måtte.
Det soldater gjør i krig.
Det vi gjør med dyr for å stoppe lidelsen.
Ikke av hat, men av medfølelse.
Legg fra deg pistolen.
Jeg gjorde også det jeg måtte.
Ikke av hat...
...men av menneskelighet.
Tross alt,
hva er mer menneskelig enn kampen for tilværelsen?
Tekst: John Friberg