Pozor svim jedinicama...
Pretražujemo dnevni boravak.
Pretražujemo kat.
Zapadna je prostorija učionica.
Tu su stolovi i ploča.
Nema ljudi.
Inspektorice,
pronašli smo još nešto.
Želim samo forenzičare ondje.
-U redu. -Inspektorice.
Kuhinja i kupaonica puni su ostataka. Pođite sa mnom.
Što je to?
Marinirana riba.
Inćuni.
Inspektorice, evidencija prodaje iz ljekarne u Palomequeu.
-Bila je u ladici. -Kvragu.
Osoba koja im pomaže izvana bila je tu. Prije manje od 30 sati.
Želim policiju na svim povezanim cestama.
Pozor, blokirajte ceste unutar deset kilometara.
Osumnjičenik je možda blizu.
Primljeno. Jedinice kreću.
Inspektorica je počela lučiti adrenalin i kortizol.
Bilo i krvni tlak povećali su se,
kao kod lavice koja se sprema napasti gazelu.
Bila je uzbuđena i osjetila je da je plijen sve bliže.
Imamo osam različitih otisaka. Jedan se podudara s bazom.
Silene Oliveira iliti Tokio.
Raquel se pitala...
vode li ti tragovi nekamo...
ili su i oni slijepa ulica.
Ovo nema smisla.
Raquel je imala pravo.
Jer Profesor je detaljno isplanirao da policija dođe u Toledo.
Ostavio je za sobom filmsko mjesto zločina,
puno uzoraka DNK-a ljudi nepovezanih s pljačkom.
Ali nije planirao da će se vraćati
da ostavi otiske onih koje je policija već identificirala.
Berlinove, Riove...
i moje.
A htio ih je i zbuniti inćunima i evidencijom iz ljekarne.
Htio je navesti Murillo u slijepu ulicu zbog koje bi izgubila bar tri dana.
Tri vrlo produktivna dana za nas
kad se novac tiska brzinom od osam milijuna po satu.
Osobito uz pomoć talaca.
Hajde, treba biti gotovo za pola sata.
Što je? Probudi se. Gle, svi se ostali smiju.
Idemo raditi! Radom do dostojanstva!
Postali su suučesnici i nadali se da će jednog dana primiti milijun eura poštom.
Ti ideš sa mnom!
Nešto nije valjalo.
Nije postojalo ništa što nisu već znali.
Profesor je mislio da će im trebati tri dana,
ali inspektorici je trebalo 50 minuta.
Suáreze. Nazovi Alberta i reci da dođe što prije.
Alberta, vašeg bivšeg supruga?
Nije li najbolji forenzičar? Nazovi ga.
Pozor. Ovdje jedinica 315 na imanju u Toledu.
Inspektorica Murillo traži pomoć inspektora Vicuñe.
Raquel, Julia je, Paulina učiteljica.
Samo vas obavještavam da je Paulin otac
došao po Paulu u školu. Rekao je da idu na obiteljski događaj.
Htjela bih da se sastanemo,
nevezano za Paulu, njoj dobro ide.
No njen otac želi sa mnom na kavu poslije nastave
i ne znam kako da se nosim s time.
-Ne možete biti ovdje. -Znam inspektoricu.
Raquel.
-Salva. -Oprosti, samo sam se htio pozdraviti.
-Oprosti zbog ove zbrke. -Ne, radiš. Bez brige.
U redu je.
Ići ću onom cestom i u selu sjesti na bus za Madrid.
Čekaj. Suáreze.
Ide li tko u Madrid?
Prva runda dokaza ide za pola sata.
Ne želim vam smetati. Idem na bus.
Glavna je cesta dolje niže i desno.
-Vidio sam postaju. -Da...
Nije problem. Netko od nas odvest će te.
Dobro.
TRAJANJE PLJAČKE: 80 SATI
Vrijeme je.
Još imamo minutu do 18,00.
S obzirom na okolnosti,
tu britansku točnost možeš si zabiti znaš kamo.
Treći poziv bez odgovora.
To je 18 sati bez vijesti od Profesora.
Znamo što to znači.
KONTROLNI POZIVI
Kontrolni pozivi svakih šest sati.
-Što ako nas ne nazoveš? -Ili ako se ne javiš?
Ako se nešto dogodi,
čekate idući poziv,
sve dok ne zatvorimo krug od četiri poziva.
A ako se ne čujemo 24 sata?
To će gotovo sigurno značiti
da su me uhitili i da me ispituju.
Ne znamo ništa o policiji.
Nešto se sigurno događa vani. Što ćemo?
Pa...
još je jedan poziv ostao da zatvorimo krug.
-U ponoć. -Kakav krug?
-Krug hvatanja u stupicu? -Denvere, smiri se.
Profesor sigurno rješava neke situacije.
Nema razloga za brigu.
Još.
Zasad ćemo čuvati taoce i tiskati novac kao i inače.
-Ja ću se malo odmoriti. -Šališ se?
U govnima smo,
-a ti ideš jebati? -Tokio, molim te.
-Što? -Nema potrebe za vulgarnošću.
Kao prvo, ne pristaje ti, kao drugo...
da, hedonistički gledano, trebam nekog od vas odabrati kao partnera,
bila bi to ti.
Što je s carpe diemom?
Plan se prokleto raspao, eto što se dogodilo.
I tebe možda nije briga jer si smrtno bolestan,
no mene je.
-Idem. -Kujin sine.
-Još jedna. -Zbilja jebeš taokinju.
Koju? Onu jadnu djevojku koja ti obavlja poslove kao tajnica?
Nije „jadna djevojka“. Zove se Ariadna, Nairobi.
I da, slažemo se.
Kada smo došli ovamo, Ariadna se tresla...
na meni poznat način.
Ta krhkost i nježnost pobudile su mi želju.
Kakva hrpa govana!
Nema ničeg odvratnijeg od jebanja taokinje.
No veza s taokinjom nije toliko loša, zar ne?
Što je?
Možete reći da jebem dobro ili loše, ali ne i da jebem dok prijetim pištoljem.
Denvere.
Ne.
Što je? Tako je. I ja sam u vezi.
S Mónicom Gaztambide.
-O čemu ti to? -Spasio sam joj život.
Grlila me, ljubila. Nisam je prisilio. To je ljubav.
Kakva „ljubav“? Idiote!
-Ne znaš za Stockholmski sindrom? -Ne, izgleda da ne znam.
No ako ima sindrom ili bolest, prebrodit ćemo to.
Ne! Nećete to prebroditi jer si ti razlog tomu!
Stockholmski je sindrom kada talac razvije osjećaje prema otimaču.
Jebeno je prestravljena!
A ti to jebeno ne vidiš i misliš da je to ljubav.
-Koji je vrag s tobom? -Dosta!
Nitko od nas nije svetac.
Moramo se prestati svađati.
-U kritičnoj smo situaciji. -Ne.
Bit ćemo ako nas Profesor ne nazove za šest sati.
A onda kreće Černobilski plan.
Profesor to nije spominjao.
Što je to?
Bude li sve dobro, nećete ni saznati.
Stoga, molim vas, budimo strpljivi.
U redu?
A sad me ispričajte. Idem razbistriti glavu.
Salva,
trebam li odustati od slučaja?
Reći da nisam dobro i uzeti dopust.
Odustati.
To je vrlo osobna tema.
Zato i pitam.
Spavali smo zajedno. Već si upoznao moju mamu.
Mislio sam na to da na to pitanje...
samo ti imaš odgovor. Ti znaš kako se osjećaš.
Čini mi se da je ovo previše za mene.
-Da me zamjene nekime... -Nemoj tako.
Ako si na čelu ovakvog slučaja....
to je tako jer nema nikog boljeg od tebe.
Ne znam. U šatoru...
kad sam razgovarala s Profesorom, s njim pregovaram...
Osjećala sam se korisno. Čak i kad sam odgovarala na pitanja
u stilu: „Što imaš na sebi?“
-„Što imaš na sebi“? -Da.
No ne znam.
Ovdje na terenu, čini mi se...
da je jači. Ne mogu ga pobijediti.
Ne znam. Gle. Svi ti ljudi koji rade.
Tridesetero iz forenzike.
Ne znam kako dalje.
Izgubljena sam.
Oprosti. Sigurno ti je već kasno.
Ne, ne.
Nimalo.
Inspektorice Murillo, inspektor Vicuña stiže na teren.
Ideš sa mnom?
Naravno.
Bok, Raquel.
Hvala na pozivu. Vrlo profesionalno od tebe.
Kako je Ángel?
Još je u komi. Nema novosti.
Ovo je Salva, moj prijatelj.
Odnosno trenutačni partner.
Salva.
Inspektor Alberto Vicuña.
Salvador...
Salvador Martin.
-Drago mi je. Također.
Lijepo za vas.
Neću ti smetati. No da čujem sve informacije.
Što je to?
Četiristo šezdeset tisuća.
Tek malo, ako nas uhvate. Da počnemo od nule kad iziđemo iz zatvora.
Tu ću ih sakriti. Iza naše pločice.
Napravit ću rupu pilom pa je zatvoriti.
Za koju ćemo se godinu vratiti i kupiti stan.
Ako euro i dalje bude postojao.
Imaš pravo.
Slušaj.
Nećeš opet krenuti o prekidanju, zar ne?
Čekaj da nas uhite, učini to pismom ili nečime.
Slušaj me.
Ovo će postati jako gadno.
Ja ne mogu sjediti.
-Od mene će dobiti kišu metaka. -Znam.
Ti nisi takav.
Trebam uslugu.
Kada strka počne...
predaj se.
Maši bijelom zastavom i predaj se.
Tako će situacija biti lakša kada sve zagusti.
Kada sve zagusti...
bit ću s tobom.
Kada strka počne...
bit ću s tobom.
Bez obzira na rizik.
I znaš što?
Bijelom zastavom mašem kad Real Madrid pobijedi.
U redu.
I, što kažeš, idemo se jebati?
Dobro. Nije dobar trenutak?
Vrijeme za strku?
Vrijeme za strku.
Hej, hajde.
Jesi znao za sindrom?
Stockholmski sindrom? Da, čuo sam za njega.
Nisam je silio, kunem se.
Nosio sam joj hranu i...
zagrlila me.
Htjela me poljubiti i nije me puštala.
Za pravo smo se poljubili. Čak sam počeo plesati pred njom.
Pogledaj je.
Kad si imao takvu curu?
Imao sam Vane.
-Vane? -Bila je lijepa.
Vane nije bila ni lijepa ni pametna ni dobra.
Jer ste bili iz istog svijeta, imali iste...
Koji je to svijet?
Usran svijet, zar ne?
Pogledaj je.
Pogledaj je!
Kao prvo, javna je službenica. To znači da je mnogo učila.
Kao drugo, prošli joj je dečko bio direktor Kraljevske kovnice. Treće,
iznimno je lijepa i profinjena.
Niste u istoj ligi, sine.
Ona je u Ligi prvaka, a mi smo...
-lokalni klub. -Dobro je, dovoljno si rekao.
Shvaćam!
Gubitnik sam.
Moram razmišljati tako.
I maštati kao gubitnik. Shvaćam.
Ne miči se!
Rekla je da se ne mičeš!
Ruke na glavu.
Hej, hej.
Što se događa?
Ovo je jako čudno i nitko ne zove.
Ako nas planiraju sve upucati,
barem ćemo saznati na TV-u, zar ne?
Samo smireno.
Mónica Gaztambide, ti si na redu.
U prvom smo pregledu pronašli otiske osmero ljudi.
Imamo tragove DNK-a na opušcima, žvakaćoj gumi, čačkalicama.
Više od 100 dokaznih elemenata, a ima ih još.
Čini se da su napisali plan na ploču.
Pokušavamo ga rekonstruirati.
Ostavili su plan?
Da, pa...
To je pitanje.
Je li mjesto zločina kontaminirano
ili su bili lijeni pri uništavanju dokaza.
Ušli su u Kraljevsku kovnicu,
sumnjam da im nedostaje volje ili pameti.
Ovo ne vrijedi ništa.
Otisci koje je Ángel našao vrijede više.
Koji otisci?
Nije ti rekao? Našao je osobni predmet, žličicu.
S istim otiscima kao u policijskom autu.
Našao je nekog iz skupine ili je bio blizu.
Ako tu ima što korisno, znam gdje.
Ako su nešto zbilja htjeli uništiti, sigurno su to spalili ovdje.
Najsigurniji način uništavanja, svatko bi tako napravio.
No ovdje je samo pepeo, i to malo.
Pepeo koji je bio cjepanica, ugljen...
no također dokumenti, fotografije...
papir koji kada gori, izgubi većinu svog sadržaja.
Vatra stvara oblake vrućeg dima
koji te komadiće papira odvodi kroz dimnjak.
Nekad ti komadići zapnu za ciglu dimnjaka.
Ako ima ičeg vrijednog, tu je.
Počnimo.
Gandía, daj naočale i infracrvenu kameru.
Hajde, žuri mi se. Brže.
Hajde.
Na posao.
SOBA B
Okreni se.
-Danas si ozbiljan. -Ne.
Hoćeš prestati? Prolit ću.
Aha, prolit ćeš.
Ozbiljan sam.
Što je bilo?
Naših je 60 sati ljubavi prošlo?
Ti si taokinja, a ja sam otimač.
Vidjet ćemo kad ovo završi i iziđemo.
Molim?
Što je bilo? Hajde.
Nešto sam propustila?
Nisi primijetila jer ne radiš po svojoj volji...
no imaš sindrom.
-Kakav? -Stockholmski sindrom.
Zaljubiš se u prokletnika koji te oteo.
Gubiš razum, ponašaš se prema meni kao da sam ti dečko.
-Doktori kažu da je psihološko... -Slušaj.
-To je golema glupost. -Naravno da to govoriš,
-imaš taj sindrom. -Nije tako.
-Slušaj. -A da si me srela na ulici?
Što bi mislila o meni da sam tražio od tebe sitniš u baru?
Bi li me uopće primijetila?
Reci mi istinu. Dakle, odgovor je ne.
To je to.
Ti ćeš svojim putem...
ja svojim.
I to je to.
Čekaj.
Osjećaš li išta...
prema meni?
-Nemam nikakav sindrom. -Denvere.
Osjećaš li išta?
Da.
No to što osjećam stvarno je, nije do nekog sindroma. No ti...
Neću dopustiti da poludiš.
Ne smijem.
Ne mogu.
O čemu razmišljaš?
Želim znati sve o tebi.
Svaki dan koji si proživjela,
svaki osmijeh, svaku suzu.
Svaki sretan trenutak.
Predivan si mi misterij, Ariadna.
Na primjer...
Recimo, tvoj prvi poljubac.
Sjećaš se s kim?
Kako se zvao?
Raul.
Raul se sigurno osjećao
kao sretnik.
Kao Neil Armstrong dok je hodao po Mjesecu.
Prvi je put uvijek poseban.
Jedinstven.
No posljednji je put neusporediv, neprocjenjiv.
No ljudi....
to obično ne znaju.
Znaš, imam još šest mjeseci života.
Ili četiri.
Možda i manje.
I jedna od rijetkih stvari...
za koje me je briga sada...
Znaš li što?
Da znam...
da ću i dalje živjeti tu.
U tvojoj glavi.
Zauvijek.
U ovoj predivnoj glavi.
Dogodilo se nešto ozbiljno.
Gdje su policajci koji idu u Madrid?
Nitko ne ide sada.
Dobro, onda ću hodati do glavne ceste.
Mogu li se pozdraviti s inspektoricom?
Dođite.
Sigurno to želiš učiniti?
Trebao bi to ponijeti.
Ne.
Od sutra ovo nisu uspomene, samo su...
dokazi protiv traženog čovjeka.
Usto, nostalgija zna zavesti.
Teško nam je oprostiti se od uspomena jer mislimo...
da su one...
zaista sretni trenuci, no...
nisu.
Budućnost od nas traži da mislimo o sadašnjosti.
Ne prošlosti.
Tvoj otac.
PLJAČKAŠ JESUS MARQUINA UMRO U PUCNJAVI KOD BANKE
Samo je to bitno.
Činimo to za njega.
Više od 50 jedinica došlo je na imanje u Toledu,
uključujući inspektoricu,
operativnog direktora Specijalnih operacija
i agente iz kriminalistike, koji i dalje rade u kući, koja bi,
prema bliskim izvorima, mogla biti mjesto
-gdje su pljačkaši planirali pljačku... -Profesor je uhićen.
Ispituju ga u kući u Toledu.
Iako je sudac zahtijevao povjerljivost,
moguće je da su pronađeni dokazi koji potvrđuju prisustvo
barem troje...
NEMA SIGNALA
Kvragu!
Sranje!
Prekinuli su signal.
-U kurcu smo. -Ne žele da to saznamo.
A to znači da će ući.
Možemo sjediti prekriženih ruku
ili početi s Černobilskim planom, što mi zvuči bolje.
Černobilski je za beznadne situacije.
Mislim da ovo nije najbeznadnija situacija, zar ne?
Zapamtite, tim planom gubite sav novac.
Ja, osobno, nemam želju odustati. A ti?
Hoćeš li odustati od svega za što si se borila?
Ljudi, imaju Profesora.
Ništa od tunela jer će nas dočekati specijalci. U zamci smo!
Nazvat će unutar pet sati. Još mu vjerujem.
Zapravo, ne volim baš demokraciju,
no glasujmo. Tko vjeruje u Profesora?
Helsinki?
Vjerujem u Profesora.
Rio.
Vjerujem očitom.
Ne možemo računati na njega.
Uz Tokio sam.
Moskva.
Pridružio sam se uz pravila,
ta pravila nisu prekršena.
Vjerujem Profesoru.
Denvere.
Glasam da odemo odavde.
Ova multimilijarderska situacija ne paše mi.
Dobro, Denvere.
Tri na tri.
Nairobi, odlučuješ.
Tvoj glas odlučuje.
Imam jako dobar razlog
da budem uz Profesora. Ako ga nisu raznijeli,
vjerovat ću mu do kraja.
Uz Berlina sam.
Raquel.
Oprosti što smetam, ali..
-Kasno je i... -Nosim ovo u Canillas.
Gle, mislio sam na autobus do Madrida.
-Mogu ga povesti. -Molim?
Meni to zapravo odgovara.
Idemo.
Ne sudite mu.
Helsinki je učinio nužno.
Što vojnici rade u ratu.
Što mi radimo životinjama da ne pate.
Ne iz mržnje, nego iz milosti.
Spusti pištolj.
I ja sam učinila što sam morala.
Ne iz mržnje...
nego iz humanosti.
Naposljetku,
što je čovječnije od borbe za život?
Prijevod titlova: Rozalia Grgić