Postavy a události seriálu jsou fiktivní.
Dětští herci točili v přítomnosti rodičů.
- Uh… - Oh.
- Ahoj. - Ahoj.
Jsi nemocný?
Brzy se uzdrav, ať si spolu můžeme hrát.
Budu se za tebe modlit, abys ses brzy uzdravil.
Čan-hee!
Čan-hee, sleduj tohle.
Rodiče řekli, že mě vezmou sem.
Omlouvám se, že jedu sám, Čan-hee.
Ty teď nemůžeš jet, protože jsi nemocný.
Já se vrátím, Čan-hee.
Čan-hee.
Co se děje?
Čan-hee!
Dolů lez opatrně.
Tady ty bydlíš?
Ujde to.
Máš hlad, co? Mám jen nudle.
Dáš si?
Počkej chvíli.
Počkej.
Takže proto…
proto ses mě tehdy tak držel.
Proto ti nebylo dobře.
Ne, omlouvám se.
Já…
já myslel, že jsi mrtvý.
Měl jsem hledat dál.
Ale nebyl jsem schopný…
Omlouvám se.
Ne.
Já…
Promiň, že jsem tě nechal.
Odteď…
se už neodloučíme.
Ty a já…
zůstaneme spolu.
Dobře?
To je v pořádku.
Kde je Sung-čon?
- Kde je Sung-čon? - Je mi to líto!
Kde je Sung-čon?
Už je to dlouho, bratře.
Gungtane.
Jsi na správném místě.
Takže za tím jsi ty.
Zdá se, že nejsi za mé probuzení rád.
I tak jsi mi chyběl.
Když jsem ti chyběl, mohl ses mi ukázat.
To není tebou.
Jsem zklamaný.
Vždycky jsem byl vedle tebe.
Tehdy jsi byl zbytečně upovídaný a pořád jsi.
Ocenil bych trochu nadšení,
když po dlouhé době vidíš bratra.
Nemám pravdu?
Uvažujeme oba stejně.
Z myšlenky, že tě podříznu,
šílím nadšením.
Přišel jsem se tě jen na něco zeptat.
Nechci bojovat.
Proč spolu bojovat?
Jsme bratři.
Měl ses ptát těch, které jsi zabil.
Zapomněl jsi?
Ty a já jsme byli zneužiti a zrazeni.
Won Jong nás oklamala.
Co se ale nakonec stalo?
Ty jsi zabil Won Jong, ne já.
Takže tentokrát…
kdy ji zabiješ?
Drž hubu a vytáhni meč.
Ještě si myslíš…
že to Won Jong nevěděla?
Takže tohle je důvod, proč ji stále chráníš jako blázen?
Tohle je můj pokoj.
Posaď se tady.
Dnes můžeš přespat tady.
Zítra najdeme něco, kde spolu můžeme bydlet.
To bude Mi-ho.
Mi-ho!
Ach.
Vy musíte být…
Je to můj bratr.
Tohle je Mi-ho.
Jsem Kang Čan-hee.
Několikrát jsem ti volal, ale nedovolal jsem se.
Chtěl jsem ho vzít sem.
Promiň, že jsem ti to neřekl.
To je v pořádku.
Dnes jsem toho měla hodně.
Mám z vás opravdu radost.
Odpočiňte si.
Děkuji.
Ty taky, Mi-ho!
Sedí ti to oblečení?
Ano.
Neuděláme si stejné tetování?
Měli bychom?
Tak moc jsi nenáviděl chodit do kostela.
A teď jsi kněz.
Hodně jsem se modlil.
Nevěděl jsem kdy,
ale věděl jsem, že mě vyslyší.
Čan-hee, my…
jsme jen ztratili čas, který jsme
mohli být spolu.
Pojďme ho už neztrácet.
Dobře.
Daří se ti dobře,
to se mi ulevilo, Čan-hidžoku.
- Čan-hee. - Ano?
Čan-hee!
O co jde?
Čan-hee.
Hele, takhle mi opotřebuješ jméno.
Říkám ho jen z radosti.
Pojďme se dál smát,
mluvit a trávit spolu čas takhle.
Nic víc, nic míň.
Buďme prostě takoví.
Dobře, tak jo.
Dobře.
Počkej, jsem špinavý.
To je jedno.
Umyl jsem se, ale nejde to dolu.
To je v pohodě.
Řeknu ti,
jak se můžeš osvobodit od bolesti.
Najdi Won Jong.
Najdi ji a vem si to od ní.
Pak bude tvoje bolest
navždy pryč.
Tohle je na nic.
Čan-hee.
Čan-hee!
Vydrž. Vyslechni mě.
Počkej.
To je jen démon chtíče.
Co se ti stalo, Vane?
Tentokrát jsem tu mrchu mohl určitě zabít.
Kvůli tomu jsi
proměnil bratra kněze v démona chtíče?
Podívejte se teď na sebe.
Zeslábl jsi.
Chápu, že chceš být kvůli té ženě člověkem.
Ale čím víc to chceš,
tím budeš slabší
a nudnější.
Není to vtipné?
Čím víc ji chráníš,
tím víc zeslábneš.
Až se příště setkáme, rozhodni se,
zda zemřeš mou rukou,
nebo ji budeš držet.
Johane!
Co se tu stalo?
Jsi v pořádku?
A co tvůj bratr? On někam odešel?
Musím někam jít, Mi-ho.
Johane.
Johane!
POKLADNIČKA NA KONDOLENCE
Vane.
Vane!
Přišla jsem se tě na něco zeptat.
Jsem tak naštvaná,
cítím se dotčená
a ničemu nerozumím.
Jediný, koho se můžu zeptat, jsi ty.
Vane!
Slyšíš mě?
Odpověz mi.
Ty jsi…
reinkarnace světice Won Jong.
Co jsi to říkal?
Nesmíš…
Nesmíš být probuzena.
Prote tě chtějí zabít démoni chtíče.
O čem to mluvíš…
Proč zrovna já? Co?
- Ze všech lidí… - Už ses s tím narodila.
Jde to s tebou…
z minulého života.
Dobře. Takže…
A co tvůj osud… ne.
Co máš dělat ty?
Já jsem tě musel zabít mou rukou.
Takže nemůžu zemřít a musím žít tento bolestivý život.
O co jde?
Jen čekám
na slib.
Na slib?
Nevěřím na bláboly jako:
„Užij si nevyhnutelné věci.“
Já to vyřeším.
Můj osud, nebo co to je.
Já si vzpomenu
na slib, na který čekáš.
Takže do té doby zůstaň u mě.
Ne…
Prosím, zůstaň.
- Pokud zůstanu… - Tak co?
Mám se bát?
Tak proč jsi stále u mě?
Proč mě zachraňuješ?
Řeknu to naposledy, takže poslouchej.
Je mi jedno, že jsi démon chtíče.
Je mi jedno, že můžu umřít.
Já…
ti věřím.
Co je? Co se to…
Nechoď ke mně!
Nepřibližuj se.
K hroznému osudu
nepřidávej ještě špínu.
Ty hloupý troubo. Co to říkáš?
- Kvůli mně… - Nechápej to špatně.
Je to můj úděl.
Tak se vrať.
Vane.
Dobrý den, řediteli. Tady je Won Mi-ho.
Ano, jak se máte?
Ano.
Chtěla jsem se vás na něco zeptat.
Neslyšel jste náhodou…
o „Won Jong?“
Ano.
Takže jeden z nich něco ví o Won Jong.
Zase ta stará dáma?
Mějte se krásně.
Dobrý den!
Pamatujete si mě?
Jsem učitelka Jom-či.
Chtěla jsem se vás na něco zeptat.
Prý jste žila dlouho na ostrově Čedžu.
A prý toho hodně víte
o legendách ze starých knih.
Takže…
neznáte náhodou
osobu jménem Won Jong?
Proč se o ni zajímáte?
Kvůli mě se lidem dějí zlé věci.
Protože nic nevím.
Pokud je něco staré a opotřebované, rozbije se to.
Co děláte s rozbitými věcmi?
Opravíte je.
Won Jong je člověk, který opravuje rozbité věci.
Opravuje?
Co opravila?
Kámen bariéry.
Od dávných časů byli démoni světa
zajati a zavřeni v Tamře.
Takže je Bariérový kámen rozbit a proto se objevují démoni chtíče?
A Won Jong umí opravit Bariérový kámen?
Přesně tak.
Když se probudí,
dokáže opravit cokoliv.
Opraví Bariérový kámen.
A toho troubu taky.
- Vana? - Ten trouba je teď taky vyčerpaný.
Jeho rány se už nehojí snadno.
Pokud se stanu Won Jeong,
vážně mohu zachránit Vana?
Co mám udělat?
Musíte vytvořit bariéru.
Jak vytvořím bariéru?
Paní, co to…
Pokud z vašeho těla září světlo,
a když to světlo objímá Tamru…
Promiňte?
Vy už to taky víte.
Bendžul.
Co jste tam cítila?
Jak víte…
Vím to, protože bych to měla vědět.
Takže co jste tenkrát cítila?
Já nevím.
Vidět někoho jiného trpět kvůli mně
je tak bolestivé.
Tak se rychle probuďte.
Ale jak se mám probudit?
Pokud se vajíčko rozbije zvenčí,
mládě uvnitř zemře.
To je vaše břemeno.
Nikdo jiný vám s tím nepomůže.
Babi!
Pojď jíst! Večeře je připravena.
Už byste měla jít.
Vraťte se, až si na něco vzpomenete.
Nenajíte se s námi?
Ne, nemám hlad.
Proč jsi přišla až sem?
Co když upadneš a zraníš se?
Mimochodem, babi, na co se ptala?
No, víš…
Takžes to byl ty?
Všechny vraždy z televize
a taky Sung-čon.
To všechno ty?
Od kdy?
Já taky nevím.
Nevzpomínám si.
Znáš to taky, ne?
Stal…
se ze mě podivín.
Čan-hidžoku.
Prosím…
zabij mě.
Nechci takhle žít.
Ne.
Něco je určitě špatně.
Napravíme to.
Musí to nějak jít.
Že jo, Čan-hee?
Já vážně nic nevím.
Co se to se mnou stalo?
Zkusím na to přijít.
Já…
tě určitě vrátím zpět.
Svatý Michaeli, archanděli, buď naším strážcem v této válce.
Buď naším ochráncem před zlobou a intrikami Satana.
Ve jménu Otce, Syna i Ducha svatého.
Stejně jako na začátku,
teď,
a navždy.
Amen.
Čan-hee.
Trochu to zabolí.
Já začnu.
Věřím v Boha,
který stvořil všechny věci na nebi i na zemi, i neviditelné.
Kořeni zla,
ve jménu Ježíše Krista.
Opusť toto tělo.
Prosím tě ve jménu Ježíše, Pána.
Opusť toto Boží stvoření.
Přikazuji ti to ve jménu Všemohoucího Boha.
Strachuj se Pána, který byl ukřižován na kříži a vzkříšen.
Strachuj se!
Přikazuju ti ve jménu Ježíše Krista,
řekni své jméno.
Čan-hidžoku.
- Přestaň. - Řekni to.
Čan-hidžokum, bolí to.
- Prosím… - Řekni své jméno.
Jen mě zabij.
Řekni to.
Řekni své jméno. Řekni to!
Armády Pána nebes,
vhozené do pekla zlých duchů,
kteří bloudí světem.
Uvidíš trest pro hříšníky.
Tvým útočištěm je Bůh.
A to proto,
že máš Boha
za své útočiště.
Čan-hidžoku.
Prostě…
mě zabij.
Prosím…
zabij mě.
Čan-hidžoku.
Jak dlouho se tady budeš zavírat?
Jsi ochránce,
ale jediné, co děláš, je, že tu jen vzdycháš.
Jsem opatrný, je to nebezpečné. Proč jsi sem přišla?
Jen jestli se neobviňuješ, aby z tebe nebyl duch
a jestli nepotřebuju přidat další kamennou věž.
Znám tě až moc dobře.
Byla za mnou ta žena,
ptala se mě na Won Jong.
Řekla jsem, že je Won Jong,
ale neví, co má dělat.
Skořápka karmy vypadá docela tvrdě,
takže nepůjde rozbít tak snadno.
Ale řekla, že ji musí chránit sama.
Vane!
Mi-ho kvůli tobě málem umřela.
Nauč mě
jak žít jako ty.
Jde to, ne?
Ne?
Nic takového nejde.
Můj bratr…
se na mě usmál a pak brečel.
Jste stejní, ne?
Démoni chtíče, ale také lidi…
To není tvůj bratr.
Poznal bys to nejlíp sám.
Ne.
Mýlíš se.
Něco ti slíbím.
Pokud nevrátím svého bratra zpět,
pak zabiju…
Kdybys to mohl udělat, nepřišel bys mě sem hledat.
Prosím.
Prosím!
Budeš to mít jen těžší.
Mi-ho.
Můžu na chvíli?
Jistě, pojď dál. Posaď se.
O čem chceš mluvit?
Chci tě poprosit.
Poprosit?
Prosím, pomoz…
mému bratrovi.
Ty jediná ho můžeš zachránit.
Co tím myslíš?
Můj bratr…
je posedlý zlým duchem.
Cože?
Takže proto ten nepořádek v domě…
- Johane. - Já vím.
Pro tebe jsou démoni chtíče stejní.
Ale pro mě…
Je to můj dávno ztracený bratr.
Byl oklamán zlými lidmi,
byly mu odebrány orgány
a celý život jen dřel.
Když nad tím přemýšlím…
tenkrát jsi…
zachránila Su-ryeon před Bendžulem.
Jen s tvou pomocí…
mohu získat bratra zpět.
Johane, já nevím, jak jsem to tenkrát udělala.
V tom případě…
se s ním sejdi, prosím.
Ta síla se může znovu probudit.
Prosím.
Prosím, udělej to.
Jen jednou.
Nemůžu ztratit svého bratra
a neudělat nic.
Prosím, pomoz mi.
Prosím.
Jen jednou.
Won Jong dokáže opravit rozbité věci.
Dobře, zkusíme to.
Pokud mohu někoho zachránit,
pak to zkusím.
Tady je tvůj bratr?
Ano.
Myslím, že je to bezpečné, protože tady nikdo není.
Pojď.
Tady je.
Čan-hee.
- Čan-hidžoku. - Ano.
Zkus to, prosím.
Prosím…
zachraňte mě.
Zkusím to.
Tady jsi.
Johane!
Jsi v pořádku?
Johane.
Čan-hidžoku.
Proč?
Už jsem dál nechtěl snášet tu bolest.
Kdybych zabil Won Jong,
všecha bolest by zmizela.
Byl jsem tak blízko.
Čan-hidžoku.
Můj Čan-hidžoku.
Můj milý bratře.
Chci slyšet…
ještě jednou slyšet tvůj hlas.
Čan-hee.
Odpočívej v pokoji.
Volám tě ze dna jámy, Pane.
Odpusť jehňátku, které právě odešlo.
Z milosti Páně, ať všichni zemřelí odpočívají v pokoji.
Amen.
Čan-hee.
Čan-hee…
Čan-hee.
Čan-hee…
Pojďme ven, necháme ho.
Čan-hee.
Kde jsi byl?
Strýčku. ?