Všechny postavy a události jsou smyšlené.
Nezletilí natáčeli pod dohledem rodičů.
Bendžule, Bendžule.
Viř se a sestup dolů, abys naslouchal mým smutkům.
Tyto obřady věnuji tobě, Bendžule.
LEE SU-RYEON
Už od pradávna
se slabé a bezmocné ženy
neměly na koho obrátit, i když trpěly bezprávím.
Místo toho vyhledaly ducha Bendžula a modlily se k němu.
Věřily, že pokud umístí něco čistého
na oltář a pomodlí se, jejich příběhy uslyší
božský duch Bendžul.
Proč držely papír?
V té době byla spousta lidí negramotných.
Místo aby zapisovali své smutky,
lidé věřili, že pokud budou držet něco svého, přenesou tím své pocity.
Nicméně na oplátku za to, že je osvobodí od jejich smutku,
museli nějak zaplatit.
Jak zaplatit?
Jak nejlépe dokázali.
Ať už byli chudí nebo bohatí.
Pokud však bohatý zaplatil málo,
Bendžulovi se to příliš nelíbilo.
Ale... existuje Bendžul dodnes?
Myslíš, že Bendžul stále existuje?
Myslím, že ano.
Myslím, že stále existuje a pomáhá lidem, kteří to potřebují.
Tady to krásně voní.
Zdá se, že máte dobrou náladu.
To mám. Včera v noci jsem spala tvrdě.
To rád slyším.
Bál jsem se, že budete nervózní, když jdete dnes poprvé do práce.
Aha... já dnes začínám pracovat.
Dnes je váš první den. Měla byste se najíst.
Ztratila jsem chuť k jídlu.
Ještě něco.
Najala jsem nového ochránce.
Ochránce?
Ve světě je tolik nástrah. Budu se pak cítit bezpečněji.
Měla jste si o tom se mnou promluvit. Nevíme, zda mu lze věřit.
Zatím je to nejdůvěryhodnější člověk.
Připravte pro něj, prosím, pokoj.
Pořiďte mu tam nábytek a další věci.
Bude tu bydlet.
Bude bydlet s námi.
Je to důvěryhodný člověk, takže se nemusíte bát.
Přesto bych ho měl prověřit…
Tady je.
Pojďte.
Tohle je můj nový ochránce.
Jmenuje se Van. Tohle je Butler Chang.
Rád vás poznávám. Jsem…
Jak jste si jistě všimnul, není moc společenský.
Co to děláš? Ty nebudeš řídit?
Ty jsi fakt něco.
Jak to, že nemáš řidičák?
Jak moc toho chlapa znáš?
Koho?
Butlera Changa?
Znám ho dobře. Je pro mě jako rodina…
Ne, počkej, já se ptala první!
Jak vlastně chytáš démony chtíče?
To se jen tak poflakuješ?
Dívej se na cestu.
Jelikož už jsme podepsali smlouvu, tak ke mně buď upřímný.
Kdo jsi?
Máš super schopnosti?
Dokážeš létat jako Superman?
Máš nějaké přátele nebo rodinu?
S kým to mluvím?
Neutíkej!
- To je Ferrari? Někdo z Daehan Group! - Hej, jděte dovnitř.
Dobrý den, pane řediteli.
Jak to, že jste řídila vy?
Kdo je tohle? Někdo z vaší firmy?
Je to můj bodyguard.
Chápu…
Bodyguard.
Vím, že se může zdát divné, že učitelka potřebuje bodyguarda.
Ale jsem teď ve zvláštní situaci.
- Určitě to pochopíte. - Samozřejmě, rozumím.
Děkuji.
Tudy.
Počkej tady.
A používej pouze učitelské toalety, které jsou v prvním patře.
Objednám ti oběd. Takže nikam nechoď.
Pokud přijde student, řekni mu, ať přijde později.
Nemluv ani s dalšími učiteli.
Jestli ucítíš, že jsem v nouzi, hned přijď, ano?
Co?
Od teď už mi nic nepřikazuj
a nechoď nikam bez mého svolení.
Tyhle zákazy si nech pro svou přítelkyni.
Proč myslíš, že jsem tě najala?
Chci bezpečně žít obyčejný život.
Takže ať jdu kamkoli a dělám cokoli…
Prostě se jen drž u mě, ano?
Jak si přeješ.
- Super. - Jestli chceš zemřít, tak do toho.
Vážně?
To mi právě vyhrožuješ?
Odpočiň si.
Dobrý den.
Ode dneška budu vaší třídní učitelkou.
Jmenuji se…
Won…
Mi-ho! Gu Mi-ho?
Won Mi-ho je hovorové.
Třído?
Říkejte mi slečno Won Mi-ho.
Opravdu jste bohatá?
Vzhledem k tomu, že jsem tu první den, začnu docházkou.
Na Young-hwa?
Proč jste přijela na ostrov Čedžu?
Kwon Ji-eun?
Slečno učitelko!
Chodila jste někdy s celebritou?
Páni, s celebritou!
- Kim Hee-sub? - Slečno učitelko!
Je hotel Daehan celý váš?
- To se budeme hned učit? - V žádném případě! To ne!
Vy...
Zdá se, že vás hodně chybí.
Studenti, kteří neodpoví, budou mít absenci.
Položte ty telefony.
Lee Su-ryeon?
Je ti jedno, že budeš mít absenci?
Su-ryeon dnes není ve škole.
Hej ty, stůj.
Co to děláš?
Jdu pryč.
Co? Hej!
- Hej! - Klidně mi napište absenci.
Jak může student jen tak odejít z výuky?
- Jak se jmenuje? - Boo Yeom-ji.
Boo… Yeom-ji?
Má velmi zajímavě…
nastavený žebříček hodnot.
Su-ryeon, to jsem já.
Su-ryeon, dnes se ve škole děly věci.
Znáš Won Mi-ho, že? Je to jediná dědička Daehan Group.
Přišla k nám do školy pracovat jako učitelka.
Pořád nebudeš chodit do školy?
Neměla bych odsud vycházet.
Nemůžu jít ven.
Udělal ti to ten kluk? Že?
Proč s ním chodíš? Okamžitě se s ním rozejdi!
Snažila jsem se s ním rozejít.
Su-ryeon.
Taky pojď zpívat.
To je v pořádku. Klidně zpívej dál.
Hej, proč jsi tak naivní?
Podívej…
Proč jsi to tehdy udělal?
Co jsem udělal?
V té kavárně Woljeong-ri.
Aha, myslíš toho idiota?
Hej, musel jsem to udělat. Byl to zvrácený parchant.
Neměl nic jiného na práci než ti očumovat nohy.
Už jen při té vzpomínce chytám vztek.
Měl jsem ho tenkrát zabít.
Nechci slyšet důvod… Myslím tu zeď.
Zeď?
Aha, tohle?
To bylo proto…
že i když někoho mlátíš, jsou věci, které musíš mít na paměti.
Například
nesmíš mít žádný plán a nesmíš použít zbraň.
Musíš se správně trefit.
Ať ho nemusíš mlátit několikrát.
Takže jestli chceš někoho zmlátit,
chyť toho parchanta a přejeď mu ksichtem o zeď nebo podlahu.
To bohatě stačí.
To je nejefektivnější.
Tu jizvu tam bude mít napořád.
Co je to?
Ty si to nahráváš?
Tak to není…
Myslel jsem, že jsem ti to minule vysvětlil.
Asi to nestačilo.
Ne…
Jen klid.
Nikam spěchat nemusíme.
To nic. Záznam nepotřebuješ.
Určitě budou stačit jeho zprávy.
Nic tam není…
Vůbec nic.
Jak to?
Co mám dělat?
Yeom-ji, co mám dělat?
Musíš to někomu říct.
Buď rodičům nebo policii, ale musíme to někomu říct.
Su-ryeon, podívej se na mě.
Podívej se na mě. Půjdu s tebou.
- Pomůžu ti s tím. - Ne!
- To nemůžu! On mě zabije! - Přestaň mluvit nesmysly!
Viděla jsi ty fotky!
Buď mě zabije on, nebo se zabiju já, jestli ty fotky zveřejní,
umřu tak jako tak.
Ne.
Neumřeš.
- Vstaň. - Ne!
- Vstávej! - Ne, nedělej to!
Prosím, nebuď taková!
GYEONG-JUN
Ano, Gyeong-june.
Zvedla jsem telefon.
Co tím myslíš? Jsem doma.
Samozřejmě. Taky mi chybíš.
Jsi s někým?
Co?
Neslyšela jsi mě? Ptám se, jestli tam s tebou někdo je.
Ne.
Dobře.
Yeom-ji, rychle.
Musíš odejít!
Su-ryeon…
Řekla jsem, ať vypadneš!
Su-ryeon! Lee Su-ryeon!
Vyděsila jsi mě!
Boo Yeom-ji?
Co se děje?
Vynecháš i dnes první hodinu?
Chci se s vámi poradit. Je to důležité.
Nemám teď konzultační hodiny.
Tak přijď jindy, ano?
Myslela jsem, že máte potíže a utekla jste od nich sem.
Boo Yeom-ji?
- Jako učitelka… - Ale vy nejste učitelka.
Jen to předstíráte.
Prosím?
Proto s vámi musím mluvit.
Je mi líto, že ti to musím říct.
Možná máš pravdu v tom, že si hraju na učitelku.
Ale od teď tu učím.
Nemám čas na lidi, kteří předstírají, že tu studují.
- A teď jdi. - Su-ryeon.
Chodí se mnou do třídy.
Několik dní teď do školy nepřišla.
Lee Su-ryeon?
Nechyběla i včera?
Její přítel ji pronásleduje. Už nějakou dobu ji týrá.
Zajdi na policii. Proč jsi přišla za mnou?
Nemáme žádné důkazy.
Co tím myslíš?
Nemůžu zacházet do detailů.
Každopádně má problém.
Učitele nezajímají záležitosti, které se dějí mimo školu.
To, že půjdu na policii, může situaci zhoršit.
Váš otec je velmi vlivný.
Nemůžete někoho uklidit?
Co?
Takhle to nefunguje, tohle nemůžu.
Takže nejlepší bude to sdělit policii.
Utíkej do třídy.
Z výrazu nepoznám, jestli máte hlad nebo žízeň.
Stařenko…
Copak si mě nepamatujete?
Vypadá to, že žízeň nemáte.
Pracuji pro Won Mi-ho.
Myslím, že Wonjeong je přesnější.
Vy… tenkrát ten mladý kněz?
Otče Choi… Prosím, vzpamatujte se.
Otče Choi!
Démoni chtíče vy lidé neporazíte.
Jestli chceš žít...
utíkej odsud tak daleko, jak jen můžeš.
Při pátrání po démonech chtíče
jsem myslela, že jste zemřel.
Van…
To on mě zachránil.
Aha.
Ale proč vypadáte tak vyděšeně?
Van našel Won.
Vy jste to věděla?
Bojíte se Vana?
On není člověk.
Proto je schopen bojovat se zlými démony chtíče.
Víte to sám.
Bojím se, že by jí mohl znovu ublížit.
Ale zároveň je jediný, kdo ji může ochránit.
Kdyby nebylo Vana, už by zemřela.
Říkáte mi, abych mu věřil?
Spíše než věřit Vanovi, věřte jeho pocitu viny.
Proč máte strach, i když jste to viděl na vlastní oči?
Otče, poslouchejte mě.
Ať už je to Van, ta dáma, nebo vy a já.
Všichni jsme zapleteni do řetězů osudu.
Jen se připravujeme na den, kdy nastane náš čas.
A čas dojde na všechny.
Když se nad tím zamyslím, udělala jsem chybu.
Výhodou pracovní smlouvy je peněžní vklad.
Prosím.
Nebuď příliš překvapený.
Nechoď nikam bez mého svolení.
Tady.
Od zítřka nos nové oblečení.
Ukažte mu, prosím, jeho pokoj.
Dobře.
Následujte mě.
Samozřejmě.
Peníze mají moc.
To je skvělé!
Neměl jsem příliš času vám pokoj vybavit.
Není to nic moc, ale prozatím…
Už vám dosluhuje paměť? Nebo jste nebojácný?
Varoval jsem vás, abyste utekl, protože nic nezmůžete.
Musím tady něco chránit.
Dnes jsem se setkal s Geum Baek-ju.
Rozhodl jsem se v tebe vložit důvěru.
Mám vám děkovat?
Člověk nedokáže zastavit démony chtíče.
Prozatím potřebujeme vaše schopnosti.
Jako vždy pošetile věříte každému.
Slečna Won Mi-ho… dejte na ni pozor.
Won Mi-ho?
Už se měla jmenovat Wonjeong…
kdybyste dělal vaši práci.
Kam to jdete?
Su-ryeon.
Slyšela jsi o Bendžulovi?
Už od pradávna…
Je to duch, který přebýval u posvátného stromu Bonhyangdang.
Naslouchá smutkům lidí a osvobozuje je od nich.
Bendžule, Bendžule.
Viř se a sestup dolů, abys naslouchal mým smutkům.
Tyto obřady věnuji…
jen tobě, Bendžule.
Zatlačit víc pravou rukou!
Měl jsem vám to říct dříve.
Omlouvám se, slečno.
Nevěděla jsem, že máte dospělého synovce.
Jmenuješ se… Johan?
Máš pravdu, ale jsem Kang Chan-hyeok.
Tykáš mi.
Předpokládal jsem, že jsi mladší než já.
Ach jo…
Můžu ti říkat Mi-ho?
Ne, nemůžeš.
Dobře.
Klidně mi říkej Johane.
Johane.
Žil v Itálii, ale naléhavě se musel vrátit.
Nemá, kam jinam by šel.
- Omlouvám se. - To je v pořádku.
Chovej se jako doma.
Ale víš, kdo jsem, že?
Ano.
Osvěžoval jsem si korejštinu díky zprávám a často jsem tě v nich viděl.
Jsi potížistka.
Co?
Ale ten cvik venku ti šel skvěle.
No teda!
Začíná se mi líbit.
Tohle ne. Přineste a otevřete nám, prosím, dobré víno.
- Ano? - Jistě.
Ano, slečno.
Co to děláš?
Jsem ve velkém stresu.
Můžu z ostrova Čedžu odjet?
Mám pocit, že jsem tu prokletá.
Johane, opravdu to tady nesnáším.
Já taky.
Jestli se ti tu nelíbí, tak to tady taky nesnáším!
Johane.
Cítíš se milovaný?
Lásku dávám a taky ji přijímám.
Od koho?
Od Boha.
Od Boha?
To ti závidím.
Můžu ti říct tajemství?
Taky přijímám lásku.
Od koho?
Od Boha… od duchů.
Mají mě moc rádi.
Pořád ke mně chodí, aby mě pohltili svou láskou.
Ti mizerové…
Johane, poslouchej mě.
Myslela jsem, že můj život nemůže být horší.
Každodenní incidenty,
rodinné problémy týkající se autority,
na to už jsem si zvykla.
Ale jak se ukazuje,
můj život se stal…
akčňákem plným fantasy, duchařiny a trochou exorcismu.
Fakt i exorcismus.
Posloucháš mě?
- Mluvím s tebou. - Ano, exorcismus.
Ale nejvíc mě rozčiluje,
že jediná bytost, která mě dokáže ochránit,
nerozumí mým pocitům a chybí mu selský rozum!
Ne.
Podepsal smlouvu, aby mě chránil, a dokonce si vzal i peníze.
Ale kde je teď?
Vane!
Ten mizera, jdu ho najít.
A je tady!
Vypadáš jako jedovatá houba.
No co?
Tvůj obličej je hrozně žlutý.
Vypadáš žlutě, protože pořád nosíš tmavé oblečení.
To nemáš jiné oblečení?
To bolí!
Ty jedovatý mizero…
Nechoď. Neopouštěj mě.
Jste jako její otec.
Kdo byl ten muž v černém obleku?
To je… Van.
Páni.
Nemyslel jsem si, že tě potkám takhle.
A že tě potkám tak rychle.
Beru tě pořád jako součást proroctví.
Kolik ti je potom let?
Jak ti mám říkat?
Starší bratře?
Strýci?
Nebo… dědo?
To je jedno.
Ale… většina démonů, co znám, je obvykle upovídaná.
Vím, že jsi poloviční démon.
Ten tmavý oblek a černé vlasy…
Nůž. Kde máš nůž?
Máš ho v saku? Nebo v kapse?
Ještě chvíli a budeš ho mít v krku.
Jak to můžeš říct s takovým klidem?
Máš tak čisté a jasné oči.
Já to vidím tak…
že vypadáš jako dítě, které něco trápí.
Možná právě proto…
z tebe něco cítím.
Pach krve.
Sice se snažíš chovat lidsky, ale nemůžeš to skrýt.
Jsi démon chtíče.
Lidé se snaží na všechno přijít, protože se bojí neznámého.
Takže se to nesnaž skrývat.
Mám tě přečteného.
Vaše vzrušení se může změnit ve strach.
Co to dělá?
Vypadá svatě.
Ahoj.
Dobré ráno, vyspala ses dobře?
Ty… jsi opravdu kněz…
Pastore?
Pak ten bůh, o kterém jsi řekl, že přijímáš jeho lásku… je ten nahoře?
Amen.
To mě moc mrzí.
A co?
Odvážila jsem se porovnat tvého boha s mým duchem.
Skončím v pekle.
V žádném případě. Proč myslíš?
Všechno má v hlavě.
Přimluvím se za tebe.
Ne.
Stejně umřu.
Začneme zpovědí? Nebo se na tu kocovinu nasnídáme?
Kam to zase šel?
Vyděsil jsi mě!
Páni.
Kdy jsi nastoupil?
Mi-ho!
Proč jsi nastoupil?
Začínal jsem se nudit.
Tak jsem si říkal, že pojedu s tebou a třeba bude zábava.
Já se nejedu bavit.
Já ano.
Možná jsi v nebezpečí.
Jak dlouho budu ještě muset řídit?
Ty jsi ředitel?
Jeď.
To je tak rozmazlený? Že ve svém věku neumí ani řídit?
Zastav.
- Co? Tady není kde zastavit. - Okamžitě zastav!
Proč?
Co se děje? Něco se stalo?
Kam jdeš? Musíš mě chránit!
Porušuješ smlouvu!
To je tak frustrující.
To já ho zaměstnávám, ale on dělá, jako by to bylo naopak.
Vypadá jako blbec.
Ale nedělej si starosti.
Zvládnu tě ochránit.
A čím, modlitbami?
Za co mě máš?
Mou vírou!
Nadějí?
Čekala, že zmíním lásku?
Nastup si.
- Ahoj, nastup. - Páni.
To je dobrý, je to kousek.
Zdravím.
Páni, jsi moc hezký.
To slyším často.
To se nedivím.
Ráda tě poznávám!
Jsem kamarádka Mi-ho, Su-jin.
Já jsem Johan.
Podívej se na ty dlouhé prsty. Jsi přesně můj typ.
Su-jin. Co by na tvé chování řekl tvůj přítel?
Kdyby to věděl, chovala bych se takhle?
- Uhni, ať můžeme jet. - Jedeme.
Říkala jsi, že to dojdeš. Tak zatím.
Proč jsi ji tam nechala? Měla jsi ji vzít.
Chceš jít taky pěšky?
Dnes je hezky.
- Hej. - Jsi v pořádku?
- Boo Yeom-ji? - Slečno Won.
Jsi v pořádku?
Slečno učitelko, prosím, pomozte mi.
Asi se obrátila na Bendžula a něco si přála.
Jakého Bendžula?
Co je to? To je teenagerský slang?
Bendžul.
Je to duch, který naslouchá a zbavuje lidi jejich trápení.
Jelikož dospělí neposlouchají,
tak alespoň on jí měl pomoct.
Dobře.
Stále nevím, co to ten Bendžul je,
ale říkáš, že Su-ryeon se něco stalo, je to tak?
- Po hodině zavolám k nim… - To už bude příliš pozdě!
- Musíme tam hned jet. - Už i ty?
Posaď se.
Nic o tom nevíte.
Protože jste nikdy nemusela někoho prosit o pomoc
nebo někoho žádat, aby vám věřil.
Já to znám…
Po cestě se zastavíme doma. Musím si něco vzít.
Jsme tady.
Dobře, tak teď utíkej domů.
Ne, chci jít s vámi.
Už se o to postaráme. Tak utíkej.
Brána je otevřená.
Je někdo doma?
Kdo jste?
Vy jste Su-ryeonina matka, že?
Jsem její třídní učitelka.
To je…
Omlouvám se.
Dnes nemohla jít do školy.
Ale…
nechcete jít na chvíli dovnitř?
Je tu hrozný nepořádek, že?
Zničehonic se začala chovat divně.
Je agresivní.
Pozor na ty střepy. Pojďte nahoru.
Dobře.
Nechodí do školy a je zavřená pouze ve svém pokoji.
Nechápu, co se stalo.
Kde je Su-ryeon právě teď?
Ve svém pokoji, druhé patro.
- Pojďte tudy. - Madam.
Neměla byste chodit s námi nahoru.
Cože?
Doprovází mě kněz, tak půjdeme nahoru spolu.
Dobře, chápu.
Bože!
Jdi první.
Neměli bychom zavolat někoho na pomoc?
Ta pomoc jsem já.
Co? Jak to, že jsi tak klidný?
Říkal jsem, že mám také zbraň.
Zbraň? Jakou zbraň?
Co?
Víru.
Který pokoj to má být?
Proč se ty dveře otevírají samy?
Su-ryeon!
Su-ryeon.
Su-ryeon?
Spíš?
Pojďme si popovídat.
Su-ryeon?
Co se děje? Je moc klidná.
Lee Soo-ryeon!
Počkej.
Mi-ho, tohle…
Proč?
Hej! Je posedlá duchem, že?
Svaž ji.
- Co je to? - Rychle! Nemáme čas!
Ty jsi štít, který mě obklopuje, Pane, a já k tobě volám mocným hlasem…
Odpověz mi ze svaté hory!
Jsi štít, který mě obklopuje. Volám k tobě mocným hlasem…
Prosím, odpověz mi ze svaté hory!
Ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého.
Dostal jsem tě.
Vane. jsem tě.