‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫בכנות, לא הייתי בטוח‬ ‫אם אני רוצה לעשות את זה.‬
‫אבל בואו נגיע לעיקר.‬ ‫אני רוצה לסיים את הדבר הזה.‬
‫אני לא רוצה שיהיה בלבול‬
‫לגבי האדם שהלשין על קלאודיה‬
‫ועל המורה לדרמה.‬
‫או לגבי האדם שדפק את פבלו.‬
‫או לגבי האדם שסיפר לסופיה‬ ‫את האמת על אביה, רוחליו.‬
‫אני לא רוצה שמישהו ייקח קרדיט‬ ‫על מה שעשיתי.‬
‫אני @כלהסודותשלך.‬
‫שוב.‬
‫ועכשיו אני עוזב עם הכסף‬ ‫שקיבלתי על הבית שלי.‬
‫זין על בית הספר הלאומי.‬
‫טוב, סופי.‬
‫תסבירי לי, אני צריכה להבין.‬
‫תגידי לי.‬
‫למה רצית להרוס את החיים של חברייך לכיתה?‬
‫את לא מקשיבה לי.‬
‫אני אומרת לך שראול בסכנה, הוא נחטף,‬
‫והאמת, אסור לי להגיד לך… ‬
‫אמרת לי, אבל אלה רעיונות בראש שלך.‬
‫זה לא קרה. הוא העלה סרטון.‬
‫הוא צחק על בית הספר הלאומי,‬
‫הוא אמר שהוא אשם. אז… ‬
‫סליחה.‬
‫רצית לדבר איתי?‬ ‫-כן.‬
‫סופיה כבר לא נושאת את נאום הסיום.‬
‫מה? למה לא?‬
‫סליחה?‬
‫לא, סליחה, פשוט… ‬
‫היא עבדה על זה הרבה זמן‬
‫והיא עבדה קשה, זה חשוב לה.‬
‫כן, אבל זו לא העדיפות שלי כרגע,‬
‫אני צריכה להגיד לשניכם שראול…‬
‫מספיק עם ראול.‬
‫זה חשוב לך ואת לא יכולה לזרוק הכול.‬
‫אני יודע שנפגעת בגלל שהשעו אותו,‬ ‫אבל את חייבת לעשות את זה.‬
‫זה לא יקרה, קנטניה.‬
‫המנהלת, אני מצטער,‬
‫אבל לא נמצא מחליף טוב יותר בזמן קצר כל כך.‬
‫ואסור שמשהו ישתבש היום.‬
‫למעשה, אלך להמליץ על סופיה.‬
‫אני יודע שזה יהיה בלתי נשכח.‬ ‫-בסדר.‬
‫אבל אם משהו ישתבש, אתה תתפטר.‬
‫טוב, אני אתפטר.‬
‫אני יכולה ללכת?‬
‫כן, סופיה.‬
‫תודה.‬
‫- משרד ראשי -‬
‫קניתי לך מולטות.‬ ‫הן די ספוגיות, אבל עדיין טעימות.‬
‫מותק,‬
‫אני צריכה לגרום לסופיה‬ ‫להעלות פוסט כדי שתבין, או מה?‬
‫להבין מה?‬
‫דאריו, נפרדנו.‬
‫מה?‬
‫מתי?‬
‫- רוסיטה‬ ‫אני לא רוצה לצאת יותר, טוב, ביי -‬
‫סליחה, מותק, לא לחצתי על "שלח".‬
‫זהו.‬
‫ביי, מותק. תודה על המולטות.‬
‫כל הכבוד, סופיה.‬
‫אתה מניאק.‬ ‫-צבועה מזוינת.‬
‫מספיק, לעזאזל!‬
‫ראול עבד על כולנו! מספיק!‬
‫בבקשה.‬
‫לא, תקשיב.‬
‫למה סילקת את ראול מהבית שלך?‬ ‫-אין לי מקום.‬
‫לא, חווייר. אל תשקר לי.‬
‫מה קרה?‬
‫אנחנו יכולים לדבר?‬
‫כן.‬
‫אתה לא צריך להחזיר טובות להורים שלך.‬
‫לשלי, אני כן.‬
‫לא.‬
‫חאווי, הם שמעו הכול. לעזאזל.‬
‫זה היה כדי להציל את כולנו.‬
‫ואת אבא שלך.‬
‫אני רק רוצה שתדע‬ ‫שראול הוא לא @כלהסודותשלך.‬
‫והוא בסכנה, ברצינות.‬
‫אני מרגיש כאילו‬
‫כל זה חלק מהמשחק הקטן שלו.‬
‫את לא מבינה?‬
‫הוא מערפל את המחשבות שלך.‬
‫זה מפחיד אותי.‬
‫ונטליה מערפלת את שלך.‬
‫כמו תמיד.‬
‫היא נוסעת לאקפולקו.‬
‫היא יוצאת ב-11:00 מהטרמינל הדרומי.‬
‫למקרה שתרצה לדעת.‬
‫את צריכה אותי.‬
‫אני צריכה מישהו שמאמין לי.‬
‫הם מניאקים, הוא וסופיה.‬
‫האמת היא שהם נועדו זה לזה.‬
‫טוב, שחור או ורוד?‬
‫שחור.‬
‫טוב, הוורוד.‬
‫כלומר, הם ממש דפקו את כולנו.‬
‫הביטוח כבר לא ישלם את חשבונות בית החולים,‬
‫כי יש להם הוכחה שנהגתי שיכור.‬
‫זה מבאס בשביל אימא שלך.‬ ‫-בשביל אימא שלי?‬
‫זה מבאס בשבילי.‬
‫מי לדעתך ישלם על זה?‬
‫איך, אני לא יודע.‬
‫כי גם איבדתי את מקומי בבית הספר לטיס.‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫ובכן, אני איבדתי את המוניטין שלי.‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫כן, אבל איבדת אותו לפני זמן מה.‬
‫מה הבעיה שלך? אידיוט.‬
‫אבל בכל מקרה,‬
‫אנחנו מתחילים מחדש.‬
‫בלי האקרים, בלי הודעות.‬
‫זו לא בעיה בשבילך כי לא הלכת לבית הספר.‬
‫כי זה מביך.‬
‫מה איתך?‬
‫רציתי לראות מה שלומך.‬
‫אתה אדם כל כך טוב.‬ ‫-אני בחור נהדר.‬
‫אמרתי לך, ואת לא מאמינה לי.‬
‫בסדר. אני אחליף בגדים.‬
‫את יכולה להתחיל.‬ ‫-להתראות.‬
‫תני לי את זה.‬
‫אבל תשלחי לי תמונה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא רוצה שיהיה בלבול‬
‫לגבי האדם שהלשין על קלאודיה‬ ‫ועל המורה לדרמה.‬
‫את בוגדת, סופיה.‬
‫האדם שדפק את פבלו.‬
‫הסרטון הזה מזויף.‬ ‫-איך את יודעת?‬
‫כי הייתי שם כשראול נחטף.‬
‫אז ראית אותם לוקחים אותו?‬
‫לא ראיתי בדיוק.‬
‫הוא היה שם ואז הוא לא היה.‬
‫ככה זה קרה.‬
‫סופיה, את שומעת את עצמך?‬ ‫-כן.‬
‫אבל אלכס, תקשיבי.‬
‫כלומר, את מכירה אותו.‬
‫את לא חושבת שאם הוא היה @כלהסודותשלך‬ ‫הוא היה אומר זאת בשמחה? תראי אותו.‬
‫טוב, סופיה, אבל ראול צילם את… ‬
‫התמונה של סוסנה כדי לדפוק אותנו.‬ ‫הוא גרם לנו לבגוד זה בזה.‬
‫כן, ואני בטוחה שהוא גרם לפבלו‬ ‫לדרוס אותו על האופנוע וכמעט להרוג אותו.‬
‫אני מניחה.‬
‫סופיה, את שומעת את עצמך?‬
‫למה את בהכחשה?‬
‫אני?‬
‫הם חטפו אותו בעזרתך. נכון?‬
‫ג'רי, מה שלומך?‬
‫זה היום הכי טוב בחיי.‬
‫דיברתי עם השופט, ולמען ביטחונך,‬
‫הוא ייתן לך לסיים‬ ‫את החודשיים האחרונים שלך מחוץ לכאן.‬
‫אין מצב.‬
‫רגע.‬
‫גברת?‬
‫הינה המסמכים שלו.‬ ‫תוכלי לשחרר אותו אחר כך?‬
‫האם אני…?‬ ‫-תודה.‬
‫אני יכול להשתחרר היום?‬
‫אתה רק צריך להגיד להורים שלך‬
‫לבוא לחתום בשבילך בכל יום שישי וזהו.‬
‫לא, אבל אני לא יכול לחזור‬ ‫לבית של ההורים שלי.‬
‫אז תגיד לקרוב משפחה רחוק שלך, אני לא יודע.‬
‫לא, אבל אין לי… ‬
‫אין לי אף אחד שיכול לבוא.‬
‫ג'רי, תמצא אפוטרופוס.‬
‫ואל תחזור. בסדר?‬
‫אני לא יכול לבוא ולחתום בימי שישי?‬
‫אני מצטערת.‬
‫על ששיקרתי לך, על הכול.‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫כן, זו הייתה טעות שבאת‬ ‫בלי רשות מההורים שלך.‬
‫אני יודעת.‬
‫כבר אמרת לי, מה? 500 פעמים?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫-אני נשבעת שלא אשכח.‬ ‫-יופי, זו המטרה.‬
‫הנוסעים לאקפולקו, אנא התחילו לעלות.‬
‫אני ממש מצטערת על אחותך, נאטי.‬
‫אם תחזרי, תגורי אצלי. בבקשה.‬
‫תבקשי רשות מההורים שלך.‬
‫כן, נוריס.‬
‫תודה.‬
‫-ברוכה הבא.‬
‫תודה.‬
‫בואי נראה את פרצוף הכלבה שלך.‬
‫כן?‬
‫- יציאה -‬
‫- מרכז כליאה לנוער -‬
‫ילד, אתה לא יכול להיכנס.‬ ‫-חכה שנייה. אני בא.‬
‫נטליה.‬
‫נטליה!‬
‫היי.‬
‫אז יש לנו רובוט שהורכב‬ ‫מארבעה סוגים של מפרקים.‬
‫המפרקים האלה, לחישוב כל זווית… ‬
‫בואו נראה… ‬
‫זה הרמז האחרון שקיבלתי מהתרמיל.‬
‫לא אמרתי כלום.‬
‫אני יודעת.‬
‫נראה שראול שילם לילד כדי להסיח את דעתנו.‬
‫באמת?‬
‫סופיה!‬
‫מה?‬
‫מהי קינמטיקה הפוכה?‬
‫חישוב החלקים לפתרון הסופי. נכון?‬
‫נכון.‬
‫אז במקרה הזה, יש לנו…‬
‫זה אומר משהו. אני פשוט לא יודעת מה.‬
‫את אובססיבית, סופיה.‬ ‫-לא.‬
‫התשובה כאן. אני יודעת את זה.‬
‫מר רוברטו, סלח לי.‬ ‫-תיכנס.‬
‫חבר'ה, הינה תכניות הסיום שלכם.‬
‫היי, תירגעו!‬
‫תקראו אותן, ותשאלו אותי‬ ‫אם יש לכם שאלות, בבקשה.‬
‫מה? סופיה עדיין נושאת את נאום הסיום?‬
‫אז את זוכה בפרס‬ ‫על זה שדפקת לאנשים את החיים?‬
‫רוסיטה, בבקשה. תירגעי.‬ ‫-מה?‬
‫זו לא הייתה החלטה שלי. אתם הצבעתם לה.‬
‫חוץ מזה, אני רוצה לברך בפומבי את ארנסטו,‬
‫כי תלמידים כמוך הם הגאווה‬ ‫של בית הספר הלאומי.‬
‫על מה?‬
‫מה?‬
‫לא סיפרת להם?‬
‫חברכם לכיתה זכה בתחרות מערכות "נומן".‬
‫כן, זה לא היה קל, אבל פיצחנו את חומת האש.‬
‫פיצחתם?‬ ‫-עשינו את זה.‬
‫ובכן, מזל טוב.‬
‫כן, מזל טוב.‬
‫תפסיקו. תודה.‬
‫לא, באמת, תודה.‬
‫אני צריכה את כתובת הבית של הרחפן.‬ ‫-אחותי, למה אני?‬
‫תוכל לעשות את זה או לא?‬ ‫-יש לו סינגולריות.‬
‫הוא מקולקל.‬
‫ארנסטו, תפרוץ לדף האינטרנט של ביה"ס.‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫מה?‬ ‫-קדימה.‬
‫עשה זאת כדי שאף אחד לא יוכל להיכנס‬ ‫במשך חמש דקות.‬
‫קדימה.‬ ‫-אין מצב, זה לא חוקי.‬
‫כאילו שאכפת לך.‬
‫טוב, אעשה את זה יותר פשוט. תשנה את הצבע.‬
‫או את הגופן.‬
‫אתה יכול?‬ ‫-בשביל מה?‬
‫אתה לא יכול.‬ ‫-ברור שכן.‬
‫וזכית בתחרות פריצה, זה מצחיק.‬
‫אל תתעסקי איתי, סופיה.‬
‫בוא נראה אם "נומן" יתנו לך‬ ‫את ה-200 אלף כשהם יגלו.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫חבר אמר שהוא יעשה את העבודה‬ ‫ופשוט אשתמש בשמי.‬
‫אבל אל תגידי כלום.‬
‫מי בקבוצה? למה הם מתעסקים איתנו?‬
‫מה?‬
‫בחייך, השתגעת. סוציופתית ארורה.‬
‫אתה לא בקבוצה, אבל הם עדיין שאלו… ‬
‫איזו קבוצה?‬ ‫-מה הוא אמר? הוא ביקש משהו?‬
‫שום דבר, הוא אמר לי… ‬
‫"תרשום את השם שלך, אני אעשה את העבודה,‬ ‫ואתן לך חצי מהכסף."‬
‫ובקושי הייתי צריך לעשות משהו.‬
‫בקושי?‬
‫מה כן עשית?‬
‫מה עשית?‬
‫רק רשמתי את השם שלי.‬
‫כתבת את תרגיל הדרמה.‬
‫עוד משהו?‬
‫לא.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-רק השתמשתי בשם שלי.‬
‫תרגיל הדרמה. רק זה.‬ ‫-לא?‬
‫ובכן, הפסדת 200,000 פסו, חבל.‬
‫הכסף הזה יכול להיות שימושי.‬
‫חיברתי גם כבל USB למחשב של קנטניה.‬
‫וזהו.‬
‫ככה הם השיגו את הפרופילים שלנו.‬
‫אני רוצה שביה"ס יהיה גאה.‬
‫אני מתה להיות מול קהל אמיתי.‬
‫ככה הם ידעו איפה לפגוע בנו.‬
‫מי ביקש ממך לעשות את זה?‬
‫מי עזר לך?‬
‫ברונו.‬
‫נכון?‬
‫אבל אל תגידי כלום. הכסף שלי!‬ ‫-סופיה!‬
‫מה אני עושה עם זה?‬
‫תשמרי את זה. זה חשוב. תשמרי את זה.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא רציתי לאבד אותך. בסדר?‬
‫ו…‬
‫הבנתי ש…‬
‫אני שמחה שהבנת.‬
‫כן.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫אין לי מושג.‬
‫גם לי לא.‬ ‫-לא?‬
‫אבל קדימה.‬
‫איפה ראול?‬
‫בבית. אני לא יודע.‬ ‫-לא.‬
‫ברונו, אל תשקר.‬
‫אתה @כלהסודותשלך, אחי.‬
‫איפה הוא?‬ ‫-לכי, סופיה.‬
‫לא.‬
‫לא, ברונו. מה עשית לו? לאן לקחת אותו?‬ ‫-לכי מכאן, סופיה.‬
‫לא, מה?‬ ‫-את לא יודעת לאן את מכניסה את עצמך.‬
‫אבל אני מתכוונת לגלות.‬
‫אף אחד מאיתנו לא בטוח כאן, בסדר?‬
‫את באה או לא?‬
‫תקשיב, ג'רי.‬ ‫אני לא יכולה להיות האפוטרופוסית שלך.‬
‫לא, לא את, המקלט.‬
‫אנחנו לא יכולים.‬ ‫-אתם לא?‬
‫אסור לנו.‬
‫אני לא אעשה שום דבר רע.‬
‫באמת, אני יכול לעזור כאן, פשוט… ‬
‫אני רק צריך מקום לישון בו, לחודשיים.‬ ‫-מתוק.‬
‫זה לא בגלל שתעשה משהו רע.‬
‫אנחנו לא יכולים לייצג אותך במשטרה.‬
‫מבחינה חוקית אנחנו לא יכולים.‬ ‫-זו לא המשטרה.‬
‫לא, זה מרכז ענישה לנוער.‬
‫ג'רי…‬
‫בבקשה.‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫אין לי איפה לגור.‬ ‫-ג'רי?‬
‫מה קרה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫מהר.‬
‫תקשיבי, סופיה.‬
‫אם את לא סומכת עליי, בסדר.‬
‫אבל תעזבי אותי בשקט.‬
‫היכנסי.‬
‫רגע, למה אתה נועל את זה?‬
‫את רוצה לראות את ראול?‬
‫תעלי למעלה.‬
‫איפה ראול?‬
‫המניאק הזה לא כאן.‬
‫זה אני, סופיה.‬
‫אני @כלהסודותשלך.‬
‫אני יצרתי את הפורום,‬ ‫אני לא יכול לשלוט בו יותר.‬
‫הם רבים מדי.‬
‫הם מסוכנים.‬
‫והם רוצים להרוג אותי.‬
‫וזו אשמתו של ראול המטומטם.‬
‫איך ייתכן שזו אשמתו?‬
‫הטמבל הזה ואני עשינו עסקה.‬
‫אני הייתי לוקח את האשמה על הכול,‬
‫והוא היה נותן לי כסף,‬
‫הוא היה מגן עליי בכלא.‬
‫אבל אז האידיוט הזה הפסיק לשלם.‬
‫מה הקטע?‬
‫היי!‬
‫הכול השתבש, סופיה.‬
‫כשהשתחררתי,‬
‫אסור היה לי להשתמש באינטרנט.‬
‫אסור היה לי להשתמש במחשב.‬
‫וכמובן,‬
‫אף אחד לא רוצה להעסיק אסיר לשעבר.‬
‫טוב,‬
‫כמעט אף אחד.‬
‫רגע.‬
‫איך כל זה קשור?‬
‫איך גילית מה קרה על הגג?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תגידי לי את.‬
‫לא אמרת שאסור לך להשתמש במחשבים?‬
‫יצאת מהכלא, פרצת לטלפון של ראול.‬
‫ושם מצאת את התמונה של סוסנה.‬
‫ראיתי את ההודעות שלו.‬
‫ההודעות הקוליות שלו.‬
‫לא הרגנו את סוסנה.‬ ‫-את והחברים שלך הרגתם אותה.‬
‫הזזתם את הגופה כדי שזה ייראה כמו התאבדות.‬
‫ופשוט המשכתם בחייכם.‬
‫כי אתם אף פעם לא אשמים בשום דבר.‬
‫למה לא דיווחת עלינו?‬
‫הייתם מוצאים דרך להתחמק מזה.‬
‫ראול היה משלם הרבה כסף.‬
‫ואיזה מסכן כמוני היה מגיע לכלא.‬
‫- ארנל מס '14 -‬
‫- הגעת אל היעד שלך -‬
‫- התקנת זכוכית ואלומיניום -‬
‫סליחה, זה רחוב ארנל 14?‬
‫מה את צריכה, ילדה?‬
‫הסוכנות הספרדית ללימודים גבוהים.‬ ‫אתה יודע איפה זה?‬
‫זה נראה כמו סוכנות ספרדית?‬
‫וואו.‬
‫היי, ילדה!‬
‫ילדה.‬
‫אז זו את?‬
‫אלחנדרה סלמונה, נכון?‬
‫כן.‬
‫השאירו את זה בשבילך.‬
‫מי?‬
‫הם רק אמרו שבחורה מבולבלת תבוא לכאן.‬
‫לשאול על מה ששאלת.‬
‫- הפתעה, בוגדת, לא קיבלת מלגה! -‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, תודה.‬
‫הפורום "ללא עונש".‬
‫ללא עונש.‬
‫- ללא עונש‬ ‫צדק לא קיים -‬
‫לא, תפסיק!‬
‫- אתה מתרומם, ג'רי -‬
‫אחי, מה לעזאזל?‬
‫האור אדום, לעזאזל!‬
‫קדימה. תסתכלי.‬
‫זה הפוסט הראשון שלי.‬
‫"הצדק לא קיים.‬
‫או יותר נכון,‬ ‫הוא קיים רק למי שיכול לקנות אותו."‬
‫כשסיפרתי להם מה עשיתם לסוסנה,‬
‫התחיל גשם של עוקבים.‬
‫אנשים שקשורים אליי.‬
‫- ברוכים הבאים -‬
‫קל להדליק גפרור, סופיה.‬
‫הבעיה היא לכבות את האש.‬
‫-"לא מספיק. אני רוצה עוד."‬ ‫"מה אם נשרוף את בית הספר הלאומי?" -‬
‫- ג'רי בצרות, לעזאזל עם ראול -‬
‫אתה לא יודע איפה ראול?‬
‫תגיד לי איפה הוא. ברונו, בבקשה.‬
‫לא, אני לא הולך לשם.‬ ‫המניאקים האלה מטורפים.‬
‫המניאקים האלה הם העוקבים שלך.‬
‫את חושבת שלא ניסיתי לעצור אותם?‬
‫שום דבר לא יעצור אותם.‬
‫אתה לא צריך ללכת, רק תגיד לי איפה הוא.‬
‫הם יהרגו אותך, סופיה.‬
‫הם יהרגו אותך,‬ ‫זה לא שאני יכול פשוט לתת להם פקודות.‬
‫המקום הזה הוא מבוך.‬
‫זו שכונה מסוכנת.‬
‫בסדר.‬
‫מי מתצפת על האזור? כמה אנשים?‬
‫כמה.‬
‫והם לא מקבלים פקודות ממישהו או משהו?‬
‫בהתחלה הם הלכו אחריי.‬
‫ואז הם החליטו להיות דמוקרטיים.‬
‫שטוחים.‬
‫אם לא תגיד לי איפה ראול,‬
‫אני אספר לכולם מה עשית.‬
‫אם מישהו מהפורום יגלה שאני עוזר לך,‬
‫הלך עליי.‬
‫לא אספר לאף אחד.‬
‫בסדר?‬
‫מבטיחה.‬
‫חאווי, אני ממש לחוצה.‬ ‫אני מתביישת, מה תגיד?‬
‫אימא, את תהיי סבתא. תתכונני.‬
‫חאווי, אתה לא עוזר, באמת.‬ ‫-אימא!‬
‫מה קורה, מתוק?‬
‫איזה נס.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב.‬
‫רבת עם אבא שלך?‬ ‫-לא, אבל אני כבר לא גר איתו.‬
‫וסופי?‬
‫נטליה ואני ביחד עכשיו, אימא.‬
‫אנחנו מחפשים מקום לגור בו.‬
‫אכפת לך אם נישאר כאן?‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫תודה. אפשר לעזור?‬
‫כן, תודה.‬
‫כל כך יפה.‬
‫הגעתי למקום וזה היה מוזר.‬
‫הגעתי לחנות זכוכית ובחור יצא ונתן לי‬ ‫את המעטפה הזאת.‬
‫בגלל החרא הזה, איבדתי את מקומי באונ"ם.‬
‫אלכס, אני צריכה שתירגעי.‬
‫תסבירי למה שמישהו יעבוד עלייך‬ ‫בצורה כה אכזרית.‬
‫זה לא העניין.‬
‫אין לי מלגה‬ ‫וההורים שלי לא ישלמו על המכללה.‬
‫אבל את עדיין יכולה לבוא לפגוש אותי בספרד.‬
‫אני לא מבינה, גבי. מה?‬
‫זו הייתה התוכנית מההתחלה.‬ ‫שתבואי לפגוש אותי.‬
‫אלכס?‬
‫קפאת? הלו?‬
‫לא.‬
‫לא, העניין הוא…‬
‫אני לא מבינה.‬
‫סתם חשבתי לעצמי.‬
‫כל מה שמעניין אותך זה שאבוא לספרד.‬
‫ביי, גבי.‬
‫המקום הזה לא אמור לקבל את כולם?‬
‫אני לא מבין למה אסור לי להישאר שם.‬
‫המקלט עובד עם מתנדבים, ג'רי,‬
‫הם לא יכולים לחתום כאפוטרופוסים שלך.‬
‫למה?‬
‫כי אני רוצח?‬
‫אני לא מאשים אותם, באמת.‬
‫בבקשה.‬
‫הכול דפוק עכשיו.‬
‫היי,‬
‫אבקש ממך לא לדבר ככה בבית הזה.‬
‫או שאתחרט על ההחלטה שקיבלתי הרגע.‬
‫מה?‬
‫אני יכולה לחתום כאפוטרופוסית שלך.‬
‫ברצינות?‬
‫למה?‬
‫לא, תחשבי על זה.‬
‫חשבתי על זה.‬
‫לא.‬
‫לא, זה החדר של לואיס. לא.‬
‫לא הצלחתי להוציא משם את הדברים שלו.‬
‫לא, אני יכול לישון בסלון.‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫יהיה לך יותר נוח פה.‬
‫ואתה צריך שיהיה לך מרחב.‬
‫אני אעזוב אותך קצת.‬
‫ראול בצד השני.‬
‫כמה יש שם?‬
‫שלושים או ארבעים.‬
‫בואי נלך, סופיה.‬
‫לא.‬ ‫-אנחנו אפילו לא יודעים אם ראול חי.‬
‫אחי, אני לא הולכת.‬
‫זאת הבעיה שלך.‬
‫לא, אמרת שתעזור לי להיכנס.‬
‫אמרת.‬ ‫-תראי, סופיה.‬
‫אני לא מסכן את חיי בשביל ראול,‬ ‫וגם את לא צריכה לעשות זאת.‬
‫בואי נלך, סופיה.‬
‫סופיה!‬
‫- ג'רי: ראול! קרה דבר מדהים ביותר.‬ ‫אני חייב לספר לך. -‬
‫- ראול:‬ ‫אני עסוק, אחי, אכתוב לך יותר מאוחר, טוב? -‬
‫- ג'רי: אחי, סוף סוף אתה מקליד‬ ‫כמו אדם נורמלי! -‬
‫- ראול:???? -‬
‫- ג'רי: חשבתי על המסיבה של נונה.‬ ‫היה כיף, נכון? -‬
‫- ראול: כן, אחי. היה מדהים!‬ ‫נדבר מחר, בסדר? -‬
‫תרגום כתוביות: יפעת גריצמן‬