‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫תעזבי את זה!‬ ‫-עזבי, עכשיו!‬
‫מריה! תעשי משהו, מריה!‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫נאט…‬
‫אני אוהבת אותך כל כך.‬
‫אני יודעת.‬
‫איפה היית?‬
‫אבא שלך הלך לחפש אותך.‬ ‫-תקשיבי, בבקשה.‬
‫מריה לא הייתה מעורבת,‬ ‫זו בעיה שאני הסתבכתי בה.‬
‫אספר לך הכול. אני אסביר.‬
‫האזור הכפרי? באמת?‬
‫והטלפונים הניידים האלה.‬ ‫-נטליה, אל תתלונני.‬
‫אנחנו כאן בגללך.‬
‫מעתה והלאה יהיו לך רק טלפונים פשוטים.‬ ‫בלי מדיה חברתית.‬
‫איך אנשים יקבלו עדכונים‬ ‫על החיים שלנו עם זה?‬
‫זו הנקודה.‬ ‫מריה, לא נתת לי את הטלפון שלך.‬
‫מריה, סוסנה מתה.‬
‫לעזאזל. היא התאבדה.‬
‫אם אימא ואבא אומרים‬ ‫לא להיכנס לאינטרנט, אז אל תעשי זאת.‬
‫לעזאזל!‬
‫מריה!‬
‫הם אמרו שזה היה יכול להיגרם מהרבה דברים.‬
‫זרם סחף.‬
‫פציעה.‬
‫דום לב.‬
‫אבל בכנות, אני חושבת שזה היה משהו אחר.‬
‫מריה המסכנה.‬
‫לא היית צריכה לעבור את כל זה לבד.‬
‫למה השארת אותה לבד?‬
‫בסדר.‬
‫בגלל זה אתם כאן.‬
‫לכן אתם כאן עכשיו ולא כשמריה… ‬
‫התאבדה.‬
‫מי כתב את זה?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫מי כתב את זה?‬
‫נטליה.‬ ‫-את מי נטשת? את מריה?‬
‫מי נטש אותה? אני?‬ ‫-לא.‬
‫מי עוד נטש אותה?‬
‫נטליה, זה לא קשור אלייך.‬
‫לא, חאווי.‬
‫חאווי, אנחנו לא יכולים.‬
‫טוב. בסדר, סופיה. אל תגידי לי כלום.‬
‫זה לא אישי, ברצינות.‬
‫אני מצטערת.‬
‫מה?‬
‫אל תדאגו, בסדר?‬
‫אני מעדיפה שתשנאו אותי ולא תרחמו עליי.‬
‫נטליה, המלון הזה הוא לא המקום בשבילך.‬
‫בסדר?‬
‫- אוניברסיטאות קוורטרו -‬
‫אנחנו צריכים למצוא לך מקום לגור בו.‬
‫היא יכולה לגור איתי בבית שלי.‬
‫זה סגור.‬
‫קחי את הדברים שלך.‬
‫כמה זמן אתם יוצאים?‬
‫דברים פשוט קרו.‬
‫מגניב.‬
‫ברכותיי.‬
‫תודה.‬
‫את יודעת מה הבאתי?‬
‫כמה מדבקות לשקיות מתחת לעיניים.‬
‫את נראית עייפה.‬
‫אוכל לתת לך כמה אם תרצי.‬
‫טוב, נטליה. כשנגיע לבית שלי,‬ ‫תגידי לאימא שלי ש… ‬
‫הוריי נתנו לי לחזור הביתה‬ ‫לטקס הסיום של חבריי.‬
‫התגעגעתי אליהם כל כך.‬
‫לא ציפיתי לזה, אבל אני שמחה.‬
‫בואי נשים את הדברים שלך בחדר של סופי.‬
‫אכלת?‬
‫לא, עדיין לא.‬ ‫-אכין לך משהו. רוצה משהו?‬
‫לא, תודה.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא מבין אותך.‬
‫אי אפשר לדעת עם נטליה.‬ ‫אני מעדיפה להשאיר אותה קרובה.‬
‫היי, אחותה נפטרה.‬
‫כלומר…‬
‫היא רוצה תשובות.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫באמת.‬
‫יש עוד משהו.‬
‫מי נטש אותה?‬
‫היא איבדה עגיל.‬
‫אני בטוחה שהוא נפל‬ ‫כשהיא הוציאה את האוזניות שלה‬
‫כשהגענו לשם, כלומר,‬
‫אין לה רק טלפון פשוט שההורים שלה נתנו לה.‬
‫יש לה גם את זה של מריה.‬
‫אז היא הפעילה מחדש את הטלפון‬ ‫של מריה וקיבלה את ההודעה.‬
‫זה לא הכול.‬
‫ההורים שלה לא היו נותנים לה לבוא,‬
‫ובטח שלא לישון במלון המוזנח הזה.‬
‫היא בטח אמרה להם שהיא באה ליריד המכללות.‬
‫- אוניברסיטאות קוורטרו -‬
‫והיא ברחה.‬
‫אני לא מבינה מה היא רוצה.‬ ‫למה היא התקשרה לפבלו וניתקה?‬
‫למה היא הפעילה את החשבון של אחותה עכשיו?‬
‫זה מה שאני לא מבינה.‬ ‫-תראי, סופיה.‬
‫אני חושב שאנחנו צריכים לספר רק לה‬ ‫מה קרה לסוסנה.‬
‫לא.‬
‫לא עד שאגלה למה היא כאן.‬
‫מה היא רוצה?‬
‫חוץ מזה, כרתנו ברית, נכון?‬
‫אוי, סופיה.‬
‫אסור לנו לספר לאף אחד, זה היה הרעיון שלכם.‬
‫זה לא נכון.‬
‫סופיה, מה אמרת?‬
‫מה שנטליה סיפרה לנו.‬
‫מה?‬ ‫-בדיוק איך שהיא סיפרה את זה.‬
‫לא ראיתי דרך אחרת, חאווי. סליחה.‬
‫אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות משהו, לא?‬
‫האמת, אני לא יודעת,‬ ‫אבל ההאקר יכול להיות מאחורי זה.‬
‫ההאקר?‬
‫או הנוקמת?‬
‫חאווי, זו לא הייתי אני.‬
‫אני לא יודעת איך לומר לך‬ ‫שלא אני כתבתי את ההנחיה הזאת.‬
‫אני מאמינה לך.‬ ‫-סופיה.‬
‫באמת.‬
‫לאלכס אין סיבה לכתוב את זה.‬
‫ואני אעזור לך להוכיח את זה.‬
‫גרנדוס, בבקשה, תתקשר אליי.‬
‫אני צריך לדעת אם הם יפקידו את הכסף היום.‬
‫- מאזן נוכחי‬ ‫550 דולר זמינים למשיכה -‬
‫ספר מתמטיקה.‬
‫עמוד 60. דאריו, שב.‬
‫בכיסא שלך.‬
‫מהר.‬ ‫-בסדר.‬
‫עלינו להשיג את החיבורים האלה.‬
‫עלינו לבדוק אם יש שם.‬
‫או כל רמז אחר.‬
‫אני אעזור לכם.‬
‫לא.‬
‫אנחנו לא צריכים אותך.‬
‫אלה רק אני וסופיה.‬
‫חווייר, לא.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫טוב, נראה לי שאתם צריכים אותי.‬
‫זה לחדר הדרמה.‬
‫המשרד של סבסטיאן בפנים.‬
‫איך השגת את זה?‬
‫אני יודעת לזוז.‬
‫זאת שוב אני, מריה, חברתך קלאודיה.‬
‫זוכרת אותי?‬
‫זו שהשארת מאחור במקסיקו סיטי?‬
‫מריה, אנחנו לא צריכים לדבר‬ ‫על משהו שאת לא רוצה.‬
‫רק תגידי לי שאת בסדר, בבקשה.‬
‫- שיחה נכנסת, אבא -‬
‫הלו?‬
‫היי, מתוקה. מה שלומך?‬
‫שלום, אבא.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, הכול נהדר בקוורטרו.‬
‫איך שם?‬
‫המלון נהדר.‬
‫דיברת עם מישהו?‬ ‫-לא, עם אף אחד.‬
‫רק עם האישה מיריד המכללות.‬
‫אז החלטת?‬
‫לא, אני עדיין לא יודעת מה אני רוצה ללמוד.‬
‫טוב, אל תילחצי.‬
‫חשוב להקדיש זמן להחלטה.‬
‫כן.‬
‫כן, נורה היא מארחת נפלאה, אין לך מושג.‬
‫אתה לא יכול לדמיין את הבית.‬
‫הוא יפהפה!‬
‫טעם מדהים, כן.‬
‫גם אני אוהבת אותך, אבא. ביי.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫סליחה שדחפתי את האף בעניינים שלך, אבל… ‬
‫אני חושבת שאת יודעת מה את רוצה ללמוד.‬
‫סופיה הייתה אבודה כמוך, ובין לילה,‬
‫היא החליטה ללמוד משפטים.‬
‫מגניב.‬
‫לא?‬
‫עורכת דין.‬
‫רוצה קפה?‬
‫כן.‬
‫אני חושבת שאת יודעת.‬
‫מה את אוהבת? מה התשוקות שלך?‬
‫- ג'רי: כה"ש מטרידים אותי‬ ‫והשאירו לי הודעה -‬
‫- ראול: אין מצב. אתה בסדר? -‬
‫- כן, זה לא משנה שום דבר.‬ ‫אני לא רוצה בעיות. -‬
‫- בוא למלון אחר הצוהריים ונדבר… -‬
‫תדפוק, אידיוט. בחייך.‬
‫האם תעזור לי?‬
‫אני לא רוצה שיענישו רק אותי.‬
‫בסדר, אבל למה אתה פותח את הדלת?‬
‫מה זה?‬
‫לעזאזל.‬
‫אנחנו צריכים לנקות את כל זה, נכון?‬
‫אבל לא נתנו לנו כפפות.‬
‫רואה?‬
‫זה רק קקי.‬
‫לא מזיק.‬
‫זו טרגדיה.‬
‫זה אומר לנו משהו.‬
‫משהו מהעולם הבא?‬
‫לא.‬
‫עלינו להתעורר וללכת בעקבות החלומות שלנו.‬
‫כמובן.‬
‫ולהפסיק לבזבז זמן עם אנשים‬ ‫שאנחנו לא רוצים להיות איתם.‬
‫כמובן.‬
‫כמוני וכמוך, דאריו.‬
‫המוות של מריה גרם לי לחשוב.‬ ‫-בדיוק.‬
‫באמת?‬
‫אני שמחה שאתה מסכים.‬ ‫אתה לא יודע כמה קשה… ‬
‫כמוך וכמוני.‬
‫לא לכולם יש מספיק מזל‬ ‫כדי למצוא את אהבת חייהם.‬
‫הכנתי את זה בעצמי.‬
‫הוא נמחץ בתיק שלי.‬
‫לא, זה נהדר.‬
‫תודה רבה.‬
‫זה ורד קטן.‬
‫כמוך.‬
‫אחי, זה היה מגניב מצידך.‬
‫באמת, תודה.‬
‫על הגרפיטי וכל זה.‬
‫לא היית צריך לחטוף את המכה הזאת,‬ ‫או את הנזיפה שנתנו לך.‬
‫תודה.‬
‫אני חייב לך.‬
‫- בית הספר הלאומי -‬
‫זה המשרד שלו.‬
‫בסדר.‬ ‫-איידע אתכם אם יקרה משהו.‬
‫זהירות.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫הנה תיבת הדואר.‬
‫זה מהבהב בלילה, אני בטוחה בזה.‬
‫האם זה זה?‬
‫יש לך חמש דקות?‬ ‫-לא.‬
‫לא הבנתי את המשימה.‬ ‫היא בקבוצות או אינדיבידואלית?‬
‫אין לי זמן.‬ ‫-זו צריכה להיות טכניקה אחרת?‬
‫בואי למשרד שלי, נדבר.‬
‫- אלכס: תתחבאו! -‬
‫חאווי…‬
‫התכוונתי להתקשר אליך.‬
‫לא.‬
‫טוב…‬
‫לא, אף אחד לא חושד בדבר.‬
‫תאמין לי.‬
‫אם מישהו בסכנה כאן, זה אני.‬
‫אני הולך עכשיו. נתראה אחר כך, בסדר?‬
‫כן.‬
‫אנחנו חייבים לעקוב אחריו.‬
‫זה נעול.‬
‫אלכס, מה קרה?‬ ‫-הוא נעל אותה.‬
‫כמה מספרים יש במנעול?‬ ‫-מאחת עד תשע.‬
‫סבסטיאן, אתה יכול לחתום על זה?‬ ‫-אני קצת ממהר.‬
‫זה בשביל המנהלת. בבקשה.‬
‫חייבות להיות שמונה ספרות.‬ ‫-אלכס, אל תזוזי.‬
‫עלינו למהר, סופיה. אנחנו מאבדים אותו.‬
‫יש לו הרבה כוסות קפה. הוא טרוד מאוד.‬
‫הוא צריך מספר שהוא יכול לזכור.‬
‫מה זה יכול להיות?‬ ‫-יום ההולדת שלו.‬
‫נסי את יום ההולדת שלו.‬
‫אני לא יודעת מהו.‬
‫ועל זה.‬
‫כאן.‬
‫טוב, מה הוא אוהב?‬
‫הוא אוהב בובות.‬
‫- "אובו ריי" מופע בכורה‬ ‫2 נובמבר 2011 -‬
‫עלינו לעקוב אחריו.‬ ‫-תאריך הבכורה שלו.‬
‫טוב, אלכס, נסי את המספרים 02-11-2011.‬
‫אלכס, מהר. הוא עוזב.‬
‫לא, זה לא עובד.‬
‫והתאריך, בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫מה עוד הוא אוהב?‬
‫- אמנות לפטרה‬ ‫האם אלה צלילים של אמצע היום? -‬
‫זה פלינדרום!‬
‫מילה שכתובה אותו דבר משני הכיוונים.‬
‫נסי 11-02-20-11.‬
‫עשרים, 11.‬
‫כן.‬
‫הוא לקח את כל החיבורים שהיו בתיקייה שלו.‬ ‫זה בטח הוא.‬
‫אנחנו חייבים לעקוב אחריו.‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫אתם עדיין לא סומכים עליי?‬
‫תראי, אלכס. זה לא אישי,‬
‫אבל עד שנמצא מי אחראי,‬ ‫אני מעדיפה לבטוח רק בחווייר.‬
‫אבל את יכולה לעזור לנו.‬
‫בכך שתחזירי הכול למקום.‬
‫ותודה לך, בסדר?‬
‫קדימה.‬ ‫-תודה.‬
‫תנעלי את הדלת ותכבי את האור.‬
‫- @כלהסודותשלך‬ ‫תעשי את זה, עכשיו! -‬
‫- 552533148 אני בדרך -‬
‫- בית מרקחת -‬
‫- אתה מקליד… -‬
‫- @כלהסודותשלך‬ ‫יש לך את זה? מיקום -‬
‫- @כלהסודותשלך‬ ‫תשאירי את זה שם ותלכי. -‬
‫- תנעלי את השער -‬
‫אז זה הסוד של סבסטיאן.‬
‫קלאודיה.‬
‫- גבריאלה‬ ‫שלח הודעה - מתקשר -‬
‫הלו?‬
‫הערתי אותך.‬
‫סליחה, שכחתי שמוקדם בספרד.‬
‫שכחת שהחלטנו לא לדבר יותר.‬
‫לא, אני יודעת, אבל… ‬
‫גבי, אני מרגישה נורא.‬
‫אני מרגישה בודדה כל כך.‬
‫זה בסדר, אלכס. מה אני יכולה לעשות בשבילך?‬
‫אנחנו יכולות לדבר?‬
‫לזמן מה?‬
‫בבקשה?‬
‫זאת לא הייתה אותה שמלה שלבשת בפעם האחרונה.‬
‫פבלו, מה נעשה?‬
‫מה את מתכוונת לעשות?‬
‫אמרת לה שאת באני?‬
‫- קלאוקטריז:‬ ‫קשה לי לשאת את הכאב. אני מתגעגעת אליה -‬
‫- פבלו: אני מרגיש אותו הדבר.‬ ‫את צריכה משהו? -‬
‫- קלאוקטריז:‬ ‫כן. אולי תוכל לעזור לי להרגיש טוב יותר -‬
‫- פבלו: כמובן. איך אוכל לעזור? -‬
‫- קלאוקטריז: באמת, כל דבר? -‬
‫- פבלו: כל דבר… -‬
‫- קלאוקטריז: בוא נתפרע… -‬
‫הינה היא.‬ ‫-כן.‬
‫סופיה, אני אדבר.‬ ‫אל תגידי כלום, אין לך טקט.‬
‫לא. אני יודעת מה לומר. האמן לי.‬ ‫-אני אעשה את זה כמו שצריך.‬
‫ברצינות.‬ ‫-טקט.‬
‫כן, כן.‬
‫קלאודיה.‬
‫סיפרת לחבר שלך על סוסנה?‬
‫הפרת את הברית שלנו למען סבסטיאן?‬
‫וואו.‬
‫איך ידעת שאנחנו יוצאים?‬
‫כי הרגע אישרת את זה.‬
‫קלאודיה, עקבנו אחריכם.‬
‫סליחה.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר. מי עוד יודע?‬
‫אף אחד אחר. רק שלושתנו.‬
‫אני מבטיח שלא נספר לאף אחד.‬
‫לא, את רק צריכה לעשות טובה קטנה בשבילנו.‬
‫קטנטונת.‬
‫אתם סוחטים אותי?‬
‫לא.‬
‫לא, תראי. אם את במערכת יחסים‬ ‫שיש בה מאזן כוחות לא בריא,‬
‫זו הבעיה שלך.‬
‫אני רק רוצה לוודא שה"מורה" שלך‬
‫הוא לא @כלהסודותשלך.‬
‫לא הפעם, שרלוק.‬
‫בהצלחה בפעם הבאה.‬
‫סופיה, מה זה היה? אמרתי טקט.‬ ‫-זה לא היה טקט?‬
‫תורי.‬
‫סבסטיאן לא יודע. לא אמרתי כלום.‬
‫תודה, אלכס.‬
‫קלאודיה, אני מבין.‬
‫גם אני בוטח בסופיה כי היא החברה שלי.‬
‫אני מבין שאת סומכת על המורה שלך.‬ ‫-הוא לא המורה שלי.‬
‫טכנית הוא כן.‬
‫אבל זה לא מגדיר אותנו.‬
‫אנחנו מבוגרים.‬
‫וזו מערכת יחסים בהסכמה. אז…‬
‫תראי, אני רק צריך‬ ‫שתעזרי לי לשלול את המורה.‬
‫או את החבר שלך, יותר נכון. בבקשה.‬
‫לא.‬
‫- מאזן 550 דולר -‬
‫לא קיבלת את זה?‬ ‫-לא קיבלתי כלום.‬
‫בדקת את המייל שלך?‬
‫לעזאזל, לוקח להם כל כך הרבה זמן.‬
‫תבדוק שוב, אחי.‬
‫הכרת חברים חדשים?‬
‫תציג אותי בפני פיל ולילי.‬
‫זה לא עניינך.‬
‫התחרויות האלה תמיד לוקחות כל כך הרבה זמן?‬
‫זו הפעם הראשונה שאני משתתף.‬ ‫-תבדוק שוב.‬
‫וואו, אתה בתחרות?‬
‫כן.‬
‫של מה?‬
‫מערכות מידע, אחי.‬
‫זה רק למצוא סדקים בחומת האש.‬
‫זה נשמע כמו שירה.‬
‫אתה טיפש. שירה?‬
‫בוא נראה אם עדיין תחשוב כך‬ ‫כשאזכה ב-200 אלף דולר.‬
‫אתה מתכוון לחלוק את זה‬ ‫עם שני המניאקים האלה?‬
‫אני אחלוק את זה עם אימא שלך.‬
‫היית רוצה, טמבל.‬
‫אידיוט.‬
‫קדימה.‬
‫נכון?‬
‫מה קורה, גרנדוס?‬
‫אישרתי את התשלום וסגרתי את העסקה.‬
‫לא, אחי.‬
‫לא קיבלתי כלום. על מה אתה מדבר?‬
‫כן, הפקדתי אותו בחשבון ששלחת לי אתמול.‬
‫לא שלחתי את זה אתמול.‬
‫שלחתי אותו הבוקר. אל תתעסק איתי.‬
‫היי, ראול, אתה בסדר?‬
‫הם שלחו את הכסף על הבית שלי לחשבון מזויף.‬
‫מה זאת אומרת? זה בלתי אפשרי.‬
‫בנקים הם מאובטחים.‬ ‫-אלא אם כן פרצו לי לחשבון.‬
‫זה היה ברונו, נכון?‬
‫סליחה.‬
‫מה? ברונו?‬ ‫-כן. זה שהפעיל מחדש את החשבון.‬
‫אני יודע שראול עומד מאחורי זה.‬
‫כן, וברונו שילם על זה בכלא.‬ ‫-נכון.‬
‫יש לו מניע יותר מכל אחד אחר.‬
‫זה הגיוני, כן.‬
‫אבל שללתי אותו.‬
‫חשבתי עליו.‬
‫יש לך עוד חשודים?‬
‫לא, זה הולך לאט.‬
‫מה קורה?‬
‫כלום.‬
‫רציתי לראות אם הולך טוב בבית הספר,‬
‫אם את צריכה משהו.‬
‫מה שלום אימא שלך?‬
‫טוב.‬
‫עובדת קשה, אבל טוב.‬
‫אני שמח.‬
‫אם את צריכה עזרה עם הנאום שלך,‬
‫תגידי לי ונעבור עליו ביחד. בסדר?‬
‫כן. התחלתי אתמול בלילה.‬
‫הוא יהיה טוב. ממש מעולה.‬ ‫-מדהים.‬
‫אני הולכת לתא שלי.‬
‫כן, הלכתי לכיוון הזה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫האמת, זה היה רע.‬
‫את חושבת שזה ראול?‬
‫אני בטוחה ש@כלהסודותשלך‬ ‫היא בחורה בלי חברים כמו אלכס.‬
‫אלכס לא הייתה מסוגלת.‬
‫הבחורה הזאת מוזרה.‬
‫כן, מה יש לה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫- סבסטיאן:‬ ‫תבואי עכשיו, אני חייב לראות אותך -‬
‫- קלאודיה: איפה אתה? -‬
‫- סבסטיאן: תפגשי אותי בכיתה -‬
‫סבסטיאן?‬
‫מה?‬
‫אנחנו משחקים במחבואים?‬
‫צא החוצה.‬
‫לא יכולת לחכות עד אחר הצוהריים?‬
‫בוא נלך למשרד שלך.‬
‫חרא, מה לעזאזל?‬
‫מה?‬ ‫-איך? רגע.‬
‫תפסיק, מה לעזאזל?‬ ‫-מה קרה? קלאו.‬
‫אני לא מבין. מה קרה?‬ ‫-מבין מה?‬
‫רצית את זה.‬ ‫-לא!‬
‫כן.‬ ‫-היינו חברים.‬
‫אבל אתה עדיין אותו אידיוט.‬ ‫-לא. קלאו, מה הקטע?‬
‫קלאו!‬
‫תראה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את חדשה?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫סוויטה 302. ראול לאון.‬
‫הדלת שלי לא נפתחת.‬
‫המערכת לא מאפשרת לי.‬
‫אבל מישהו השאיר לך את זה.‬
‫קדימה, מונרוי. קדימה, קיקה.‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫קדימה, קיקה.‬ ‫-היי, אבא.‬
‫אתה מאחר, בן.‬
‫ומה הקטע עם הנעליים האלה?‬
‫השארתי את נעלי הפקקים אצל אימא.‬
‫ככה אתה רוצה להופיע בבכורה בליגה?‬
‫לכן אני כאן.‬
‫דיברתי עם מוסקדה‬ ‫והוא צריך מישהו מהיר וערני‬
‫שיחליף את אורוזקו ביום ראשון.‬
‫אלא אם כן אתה רוצה להישאר על הספסל.‬
‫קדימה, בן. לך להתאמן.‬ ‫-טוב!‬
‫קדימה, חאווי.‬ ‫-קדימה.‬
‫לך, חווייר. קדימה, חאווי.‬
‫למי תצמיד אותו?‬ ‫-קווין יהיה טוב.‬
‫נעליים יפות, וויליאמס.‬
‫איפה שמת את נעלי הפקקים שלי?‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר,‬ ‫אבל תבקש מאבא שלך שיקנה לך עוד.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫תן לי שנייה, בבקשה.‬
‫מה הקטע, אחי? לעזאזל.‬
‫מר לאון, אתה בצרות צרורות.‬ ‫תשלם או שאתקשר למשטרה.‬
‫מרקיטוס…‬
‫בדיוק דיברתי עם המנהל שלך. רוץ, אחי!‬
‫מה?‬ ‫-אבטחה!‬
‫לא! סליחה!‬
‫קדימה, אחי.‬
‫עלה, ג'רי.‬ ‫-קדימה!‬
‫איפה הדברים שלי?‬
‫השארתי אותם כאן לפני שתי דקות.‬
‫אתה חושב שאתה חכם?‬
‫אני באמת חכם.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫לא עשיתי לך כלום.‬ ‫-לא?‬
‫אבל אם תדחוף אותי, אדחוף בחזרה.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫ואתה לא תשכח אותי.‬ ‫-גם אתה לא.‬
‫אני חושב שאתה ילד גדול, וויליאמס.‬
‫כן?‬ ‫-נכון?‬
‫אתה צריך לדאוג לדברים שלך.‬
‫או שתגיד לאבא שלך שילמד אותך.‬
‫בואו נלך, חבר'ה.‬
‫הילד הזה לעולם לא ייפטר מרוחו של אביו.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה קורה, אחי? אתה לא מוצא את החוף?‬
‫מה קרה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫זה אתה, נכון?‬
‫אני מכיר אתכן?‬
‫כל כך פוטוגני.‬
‫סליחה, שתיים בבקשה.‬
‫כן.‬ ‫-שלוש.‬
‫אז מה אתה עושה אחר כך?‬
‫רוצות ללכת?‬
‫אחרי זה.‬
‫אז זה לא סבסטיאן.‬
‫ראול הותקף.‬ ‫הם לקחו את כל הכסף שלו.‬
‫אז מי הבא בתור?‬
‫אני חושב שסיימת, נכון?‬
‫אתה יודע מה? אני בחוץ.‬
‫כלומר, זה לא משחק.‬
‫אתה מבין לאיזה חרא גררת אותי?‬
‫אני משתחרר בעוד חודשיים.‬
‫אני חופשי בעוד חודשיים.‬
‫ואם יתפסו אותי בגלל התעלול שלך,‬
‫אהיה בפנים עוד חצי שנה, שנה.‬
‫למה אתה חושב שזו בדיחה?‬
‫מה?‬
‫אתה יודע איפה אני גר? היית שם?‬
‫אתה מכיר את המקום הזה? לא, נכון?‬
‫אין מצב.‬
‫לעזאזל, ראול.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מציל את התחת של כולכם.‬
‫בוא הנה.‬
‫- @כלהסודותשלך: הרגע בשידור חי! -‬
‫- החבר שלכם @כלהסודותשלך נמצא בשידור חי -‬
‫אל תיסע באדום!‬
‫אל תעצור.‬
‫האור אדום, לעזאזל!‬
‫האור אדום! אני עומד למות!‬
‫אל תעצור.‬
‫מספיק! בבקשה, מספיק!‬
‫עצור, הגעת ליעד.‬
‫מה את רוצה שאעשה?‬
‫כבה את האורות.‬
‫אל תרד.‬
‫- קלאודיה:‬ ‫אני עושה את זה רק כדי להשתיק אותך. -‬
‫- לא כי אני לא סומכת עליו… -‬
‫- סופיה: ברור. מה גילית? -‬
‫- תרגיל 01, כתיבת סיפור… -‬
‫חאווי, אתה צריך לראות את זה. תתעורר.‬
‫אל תרד.‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫מה?‬ ‫-תרגיל הדרמה.‬
‫אני באמצע הרחוב. מה את רוצה שאעשה?‬
‫תראה מי חתם עליו.‬
‫- הנושא: דרמה‬ ‫פבלו גרסיה -‬
‫אין מצב.‬ ‫-אין מצב.‬
‫פבלו!‬
‫אני צריך אמבולנס!‬
‫בבקשה!‬
‫פבלו!‬
‫תרגום כתוביות: יפעת גריצמן‬