‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- רוצחים -‬
‫- דברי איתי, כן? איפה את?‬ ‫מתגעגעת אלייך! -‬
‫- שיחה נכנסת -‬
‫הלו?‬
‫מי זה?‬
‫מריה?‬
‫- השיחה הסתיימה -‬
‫לא, אני נשבע.‬
‫זו מריה.‬
‫אמרת שזה היה מספר בלתי ידוע‬ ‫ושהם לא אמרו כלום.‬
‫אני יודע שזה לא הגיוני.‬
‫תקשיבו לי, חבר'ה. זאת היא.‬
‫פבלו, אתה רוצה להאמין שזו היא,‬ ‫וכולנו רוצים שהיא תחזור.‬
‫זה לא העניין.‬
‫בסדר, כשהתקשרת חזרה,‬ ‫זה עבר לתא קולי, הם ענו?‬
‫ניסיתי כמה פעמים.‬
‫אתם חושבים שהיא יכולה להיות @כלהסודותשלך?‬
‫אני חושבת שמוקדם מדי לחשוב כך.‬
‫לא תעזרו לי, נכון?‬
‫בחייכם.‬
‫סופיה.‬
‫אנחנו חייבים למצוא את @כלהסודותשלך‬ ‫לפני שניחשף.‬
‫זה ראול.‬
‫אני בטוח.‬ ‫החשבון של @כלהסודותשלך שייך לראול.‬
‫זהו זה.‬
‫לו ולמישהו אחר.‬
‫על מה הם מדברים כל כך הרבה?‬
‫אני לא יודע. כנראה על @כלהסודותשלך.‬
‫מה אתה עושה, אידיוט?‬
‫מה? זה מיני ג'וינט.‬
‫"מיני ג'וינט". לא ייאמן.‬
‫זה ממש עלוב.‬
‫אני בא.‬
‫"בית הספר הלאומי, רוח ונאמנות"‬
‫- בית הספר הלאומי -‬
‫לעזאזל. מה קרה?‬
‫למה זה הפסיק?‬
‫זאת הפעם השלישית שאתה פוגע בעציץ שלי.‬
‫אל תיגע בו.‬
‫ואל תיגע בחוטים‬ ‫אם אתה לא יודע למה הם משמשים.‬
‫אני נשבע שאני לא יודע מה קרה.‬ ‫ניסיתי לפני כמה זמן וזה פעל.‬
‫אז? אין לי זמן.‬
‫אני אמהר. זה חשוב, הילדים עבדו קשה.‬
‫התלמידים, נכון?‬
‫נכון, התלמידים.‬
‫אני מדבר איתם כך כי כך הילדים מדברים.‬
‫ואני מרגיש שאני גורם להם להרגיש בנוח.‬
‫אתה חייב לדפוק, ראול.‬
‫כן, תיכנס.‬
‫רצית לדבר איתי, בוסית?‬
‫אל תקרא לי "בוסית" או שום דבר כזה.‬
‫לא, אל תשב.‬
‫לא שילמת שכר לימוד כבר שנה, ראול.‬
‫אם לא תשלם,‬ ‫לא תוכל לסיים את הלימודים. זהו זה.‬
‫תראי, גברתי, אני עומד למכור את הבית שלי.‬
‫לא אכפת לי מענייני הכספים שלך. פשוט תשלם.‬
‫זה ברור?‬
‫להתראות.‬
‫שיהיה לך יום טוב.‬
‫אז אנחנו צופים בסרטון או לא?‬
‫כן, תני לי לבדוק מה קרה ואביא את זה.‬
‫תתכונן מראש.‬
‫ראול.‬
‫תחסכו ממני את הנאום, טוב? לא עשיתי את זה.‬
‫אנחנו יודעים שזה לא היית אתה.‬
‫"אנחנו"?‬
‫את יודעת.‬ ‫-חאווי.‬
‫סמוך עליי.‬ ‫-אה, סופיה.‬
‫רציתי להגיד לך שחברייך לכיתה‬ ‫בחרו בך לנאום הסיום.‬
‫מה? לא.‬ ‫-וואו.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-לא.‬
‫הם עושים את זה כדי להרגיז אותי,‬ ‫אני לא עושה את הדברים האלה.‬
‫את תהיי מצוינת.‬
‫תכתבי נאום ונעבוד עליו. נשמע טוב?‬
‫זהו זה, קדימה.‬
‫בסדר. ביי, חאווי.‬
‫כל טוב.‬
‫השאלה היא, מי נתן לו את העבודה הזאת?‬
‫אני לא מבינה.‬ ‫-תעלומות החיים.‬
‫למשל,‬
‫אני לא מבין למה אתה יוצא עם סופיה.‬
‫בסדר, מספיק. ראול.‬
‫מה?‬ ‫-אני צריכה שתעזור לנו.‬
‫אנחנו חייבים לגלות מי זה @כלהסודותשלך.‬
‫בן זונה.‬
‫תראה. לכאן!‬
‫אין מצב.‬
‫הפראייר החדש הגיע.‬
‫מי?‬ ‫-הפראייר החדש.‬
‫תביא אותו אליי.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫היי!‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫-מה קורה, אחי?‬
‫איך היום הראשון שלך?‬
‫לאן אתה הולך? הם שואלים שאלה.‬ ‫-אתה חירש או מה, שמוק?‬
‫שמי ברנרדו, לא שמוק.‬
‫איזו אוחצ'ה קשוחה.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-תראו אותו.‬
‫אני מדבר אליך.‬
‫בחייך, אחי.‬ ‫-תצמיד אותו לקיר.‬
‫תצמיד את הזין הזה לקיר.‬
‫תצמיד אותו לקיר!‬
‫מה? מה, אחי?‬
‫לא תגן על עצמך?‬
‫תתגונן, שמוק!‬
‫ג'רי, ילד שלי. רוצה קצת?‬
‫היי, מה אתם עושים?‬
‫מה קורה, רודי?‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫טוב. תנו לי את הכדור.‬
‫זמן המשחק נגמר.‬
‫תעיפו אותו מכאן.‬
‫עכשיו!‬
‫גם אני מתגעגעת אליה בטירוף.‬
‫אם מריה הייתה רוצה לדבר איתנו,‬ ‫היא הייתה מדברת, בלי כל הטרחה.‬
‫אולי היא בצרה?‬
‫היא לא יצרה קשר מאז שעזבה.‬
‫אני לא יודעת אם אתה זוכר את הגג,‬
‫את המנהלת.‬
‫היי! מישהו עלול לשמוע אותנו.‬
‫אתם מתכוונים להתעלם ממני?‬
‫טוב, פישלתי. אני לא יודעת.‬
‫התנצלתי, מעולם לא עשיתם טעות?‬
‫המון.‬
‫אבל…‬
‫זה לא שקברנו מישהו בעודו בחיים,‬
‫או ששרפנו בית מזוין.‬
‫ואף אחד לא גילה על כל הבלגן שלך.‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫את בכלל לא רוצה להיות שחקנית.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
‫פאקו, אוזניות.‬
‫חבר'ה!‬
‫היום אנחנו עומדים לתרגל תיאטרון‬ ‫ולשנות את העולם.‬
‫שנתחיל?‬
‫ברונו!‬
‫למה באתם לכאן?‬
‫אין לי מה להגיד לכם.‬
‫למה לא, בנאדם?‬
‫כי הייתי בכלא, אחי.‬
‫תפסתי את מקומך, שמוק.‬
‫טוב, כן. אבל תקשיב, לכן אני כאן.‬
‫באתי להגיד לך שאני מוכר את הבית‬
‫ואחזיר לך כסף על הכול.‬
‫אני לא מאמין לך.‬
‫אחי…‬
‫אז למה לעזאזל שאהיה כאן?‬
‫אל תתעסק עם דברים כאלה.‬
‫מה נראה לכם?‬
‫שאני מוכר אלכוהול זול בשביל הכיף?‬ ‫-לא.‬
‫תקשיב, ברונו. @כלהסודותשלך חזרו.‬
‫אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫הם שוב מתעסקים איתנו.‬
‫תאכלו חרא.‬ ‫-היי, לא.‬
‫חוץ מזה,‬
‫גם אם הייתי רוצה,‬ ‫מבחינה חוקית, אני לא יכול לגעת במחשב שוב.‬
‫ברונו, בחייך. בבקשה.‬ ‫-בחיי מה?‬
‫לא, אחי.‬
‫לא.‬
‫השתחררתי מהכלא לפני שלושה חודשים.‬
‫אני לא מתכנן לפשל שוב.‬
‫אז, אלא אם כן בא לכם לדפוק את הכבד שלכם,‬
‫יש לי עבודה לעשות.‬
‫ברונו, חכה.‬
‫היית נהדר. כל הכבוד.‬
‫הנדיבות שלי רחבה כמו הים.‬
‫אהובי, עמוקה כל כך.‬
‫ככל שאני נותנת לך יותר, יש לי יותר,‬ ‫כי שניהם אינסופיים.‬
‫ברצינות?‬
‫חשבתם שזה‬
‫ראוי למחיאות כפיים?‬
‫אלכס?‬
‫מה דעתך?‬
‫אין מילים. יופי.‬
‫אתה, פבלו.‬
‫למה מחאת כפיים?‬
‫אהבתי את זה.‬
‫תקשיבו, ילדים.‬
‫זה לא קשור למה שאנחנו אוהבים.‬
‫מדובר בכוונה,‬
‫בקשר רגשי.‬
‫פרויקציה קולית.‬
‫כבוד לטקסט.‬
‫את זה, בין השאר, לא הפגנת על הבמה הזאת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני אנסה להשתפר.‬
‫באמת?‬
‫אני מקווה שתעשי הרבה יותר מזה.‬ ‫שבי, בבקשה.‬
‫ותשאירי את הדמעות לבמה.‬
‫אהבתי את זה.‬
‫לא אכפת לי למה אתם רוצים לשחק,‬ ‫אבל כשאתם מגיעים לכאן,‬
‫תנו את הכול.‬
‫אז, כדי להגיע לרגשות העמוקים ביותר שלכם,‬
‫יש לכם שיעורי בית.‬
‫אבקש מכם לספר לי סיפור‬
‫של משהו שחוויתם, שהשפיע עליכם עמוקות.‬
‫בסדר?‬
‫נגמר לנו הזמן.‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫הוא טיפש אם הוא חושב שאעשה‬ ‫את המשימה המזוינת שלו.‬
‫אבל שלחי לי תמונה של שיעורי הבית.‬
‫אני לא מראה לכם תמונות של רוסיטה, טמבלים.‬
‫בחייך, תמונה אחת.‬ ‫-היא החברה שלי.‬
‫חוץ מזה, היא לא כזאת.‬
‫אחי, אל תהיה חרא. תמונה אחת.‬
‫אין לי.‬ ‫-ואין לי בחורה.‬
‫ואין פה אינטרנט אלחוטי‬
‫כדי למצוא מישהי ברשת.‬
‫היי, רודי.‬ ‫-זה קשה.‬
‫תראה מי כאן.‬
‫הילדה הקטנה שלנו.‬
‫את מהממת, נסיכה.‬
‫קדימה.‬
‫אתה צריך ללמוד להגן על עצמך.‬
‫תסתכל למעלה.‬
‫מתרומם דפוק.‬
‫מה חשבת, טמבל?‬
‫אל תבכה!‬
‫תראו. לא התכוונתי לחלק אותם עכשיו,‬ ‫אבל תראו את זה.‬
‫יש לי בנזואידים, זנקס.‬ ‫קשה להשיג בנזואידים.‬
‫בחייך, בנאדם.‬ ‫-אתם יודעים את זה.‬
‫אני אקח אותם בעצמי, מניאקים.‬
‫להתראות, נסיכה.‬
‫אין מצב.‬
‫תודה.‬
‫לא עשיתי את זה למענך.‬
‫אלכס, זה סוף מחזור בבית הספר הלאומי,‬
‫אשמח לשמוע על החוויה שלך.‬
‫טוב, אני מרגישה…‬
‫כל מה שאני רוצה זה לעזוב.‬ ‫-קרה משהו?‬
‫כלומר, שמתי לב שאת מדברת פחות‬ ‫עם חברייך לכיתה,‬
‫אבל זה לא כיף להיות בודד.‬
‫כלומר, אנשים בודדים‬
‫עלולים להיכנס לדיכאון.‬ ‫לא הייתי רוצה לראות את זה.‬
‫אתה נשמע כמו פסיכולוג יותר מאשר יועץ.‬
‫כן?‬
‫למעשה, אני לוקח קורס מקוון,‬
‫ואני לא יכול‬ ‫לקרוא לעצמי פסיכולוג מקצועי,‬
‫אבל אני בדרך.‬
‫אז?‬
‫לא, לא קרה כלום.‬
‫אני אף פעם לא משתלבת כאן.‬
‫אבל זה נגמר.‬ ‫כשאני אלך למכללה, זה יהיה שונה.‬
‫קיבלת הזמנה לאוניברסיטה בספרד.‬
‫לא אמרתי לך?‬
‫בספרד?‬
‫סליחה, אני לא יודע למה הזכרתי את זה.‬ ‫-בגלל גבריאלה.‬
‫לא, זאת מלגה חשובה מאוד.‬
‫מה קורה, מנהל לשעבר?‬
‫באתי לתקן את המחשב.‬
‫כן, ארנסטו, תודה.‬ ‫אבל אל תקרא לי "המנהל לשעבר".‬
‫תקרא לי קנטניה או מיגל, אם אתה רוצה,‬
‫אבל "המנהל לשעבר" נשמע רע.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫שאחזור אחר כך?‬ ‫-לא, אתה כאן עכשיו.‬
‫זה?‬ ‫-כן.‬
‫בוא נבדוק את זה.‬
‫- סכנה -‬
‫אני בטוחה שזה קשור למה שיש על השולחן.‬
‫בסדר.‬
‫לך, אבל אל תקפוץ למסקנות המוזרות שלך.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫אתה מוכן להקשיב?‬
‫אם המצב ישתבש, זאת אשמתך.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫טוב.‬ ‫-הספירה לאחור מתחילה.‬
‫יש לך עשר שניות, שנראות כמו שלוש.‬ ‫-רגע.‬
‫ירוק, שבע.‬
‫אדום, אחת, שתיים.‬
‫שלוש, ארבע, חמש.‬
‫אין מצב. מי אתה?‬
‫צהוב, אחת, שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫זה פתוח?‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫חאווי, מה קורה?‬
‫סופיה!‬ ‫-חאווי, מה קרה?‬
‫הם מרביצים לי!‬ ‫-חאווי!‬
‫ניקי!‬
‫סופיה, נפגעתי!‬ ‫-תפתחי!‬
‫ניקי, תפתחי את הדלת!‬ ‫-סופיה.‬
‫מישהו הכה אותי.‬
‫מה קרה? עם מה?‬
‫ניקי!‬
‫הצילו!‬
‫אין שם מצלמות.‬
‫למה אין שם מצלמות?‬
‫היינו נעולים שם, סמכנו עלייך שתדאגי לנו.‬
‫לא ראית אף אחד נכנס או יוצא בשום שלב?‬
‫סליחה, הייתה לי שיחת טלפון.‬
‫סופיה, בואי נלך.‬ ‫-זה לא בסדר.‬
‫כואב לי, סופיה. קדימה.‬
‫זה נורא.‬
‫זאת לא אשמתך.‬ ‫-זאת כן, זאת העבודה שלה.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫מה את עושה פה, אימא?‬
‫לקחת את התרופה שלך?‬
‫לקחתי אותה לפני חצי שעה.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-שבועת זרת.‬
‫בסדר. בואי נלך לישון.‬ ‫מה את עושה כאן? קדימה.‬
‫לא שוב לישון.‬ ‫-קדימה. כן.‬
‫אנחנו יכולים לצפות בסרט אם תרצי.‬
‫תירגע.‬ ‫-לא, אמרתי לך שכואב לי שם.‬
‫תירגע.‬
‫וואו, חאווי.‬
‫מי עשה לך את זה?‬
‫תמתח את הרגל. תירגע.‬ ‫-זה כואב.‬
‫הינה ה…‬
‫תודה, סופי.‬ ‫-לא, כואב שם.‬
‫שים את זה כאן.‬
‫תירגע.‬ ‫-לא.‬
‫תשאיר את זה שם לזמן מה.‬
‫האם אוכל לשחק?‬
‫זה לא נפוח ולא איבדת תנועה, אבל נפצעת.‬
‫לא ראו מי פגע בו?‬
‫הייתי בחדר אחר. לא ראיתי כלום.‬
‫אל תדאג, אני אהיה בסדר.‬
‫כן, אבל תיזהר.‬
‫שנינו עבדנו קשה מאוד כדי להגיע לכאן.‬
‫אל תדפוק את זה עכשיו.‬
‫סופי, את יכולה לחבוש אותו?‬
‫כן.‬
‫להתראות, חבר'ה.‬
‫אתה יודע? אני חושבת שאלך הביתה…‬ ‫-לא, תישארי פה.‬
‫חאווי, זה רציני.‬ ‫אני בטוחה שאלה היו @כלהסודותשלך.‬
‫מה הם רוצים?‬
‫בבקשה.‬
‫אני לא יודעת איך לחבוש, אתה יודע?‬
‫הינה, נסי.‬
‫התגעגעתם אליי?‬
‫- שיחה נכנסת‬ ‫דחה, קבל -‬
‫מריה?‬
‫מריה, אני יודע שזו את. עני לי.‬
‫מריה, מה לעזאזל? מריה?‬
‫מה את עושה?‬
‫משככי הכאבים הפילו אותך.‬
‫תודה שנשארת.‬
‫כן, כמובן.‬
‫אני מרגיש טוב.‬
‫אני מרגיש טוב איתך.‬
‫כשאנחנו ביחד, @כלהסודותשלך לא יעשו כלום.‬
‫אם כבר מדברים על @כלהסודותשלך…‬
‫- מי הזיז את הגופה? -‬
‫מתי עשית את כל זה?‬ ‫-אתמול בלילה.‬
‫בכנות, אני לא מופתע.‬
‫נראה לך ש@כלהסודותשלך‬ ‫רודפים אחרי מישהו אחר?‬
‫אני לא יודעת, אבל…‬
‫אני צריכה ללכת עכשיו.‬
‫לא, תישארי.‬ ‫-אם לא אלך, אני אאחר.‬
‫נתראה אחר הצוהריים.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫ביי.‬
‫זה נכון, מר ראול.‬
‫הבית לא היה עניין פשוט.‬
‫אבל…‬
‫נראה שאני אדם הגון עכשיו.‬
‫תטפל בו.‬
‫הוא היה האהוב עליי והאחרון שנשאר.‬
‫אטפל בו.‬
‫תקבל את השאר כשהכסף מהבית יגיע.‬
‫סגרת את העסקה, נכון?‬
‫זה היה… ‬ ‫-אין סיכוי.‬
‫כן.‬ ‫-כמעט עשיתי במכנסיים.‬
‫מר לאון, רציתי לשאול אותך‬ ‫על הנזקים שנגרמו במסיבה שלך.‬
‫מרקיטוס,‬
‫אני עם מישהו חשוב.‬
‫תחייב הכול על החדר, טוב?‬
‫סלחו לי.‬
‫הם מעצבנים.‬ ‫-מה אתה עושה, ראול?‬
‫מה תעשה עם כל כך הרבה כסף?‬
‫קודם כול, אשיג בחזרה את החברה שלי.‬
‫פתח.‬
‫תודה.‬
‫סליחה.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫יופי.‬
‫אני אוהב שאת לומדת משפטים.‬
‫אבל העדפתי כשהיית מקריאה לי את צ'כוב.‬
‫אבל צ'כוב לא יעזור לי להוציא אותך מכאן.‬
‫תראה, מצאתי משהו ש…‬
‫טוב, דברי איתי עלייך קודם.‬
‫מה שלום אימא שלך?‬
‫וחאווי? הוא בסדר?‬
‫כן.‬
‫יש עוד בחור.‬ ‫-לא.‬
‫לא, אבא.‬
‫מוטב שזה לא יהיה ראול.‬ ‫-אבא, כמובן שלא.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫בגילך, יכולים להיות לך כמה חברים שאת רוצה.‬
‫חברים, חברים מיוחדים.‬
‫אף אחד לא אומר "חברים מיוחדים",‬ ‫בתור התחלה.‬
‫סטוצים.‬ ‫-גם זה לא.‬
‫טוב, תתרכז. אתה רוצה לצאת מפה או לא?‬
‫כמובן.‬
‫אבל תקשיבי לי.‬
‫יש לי חדשות.‬
‫זוכרת את עורך הדין‬ ‫מהארגון ההומניטרי שהזכרתי?‬
‫כן.‬
‫הוא פתח מחדש את התיק שלי.‬
‫הוא מאוד…‬
‫הייתי אומר אופטימי מדי.‬
‫הוא אומר שאם הכול ילך כשורה,‬ ‫אוכל להיות חופשי בשבוע הבא.‬
‫ברצינות?‬
‫זה מה שהוא אמר.‬ ‫-ברצינות?‬
‫היי, אסור לכם לגעת.‬
‫סליחה.‬
‫@כלהסודותשלך יכולים לקפוץ לי.‬
‫אני אזכה בכסף מהתחרות.‬
‫אתם תראו, ילדים.‬ ‫-כן.‬
‫עישנת משהו?‬
‫התחרות קשה.‬ ‫-לא כל כך קשה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-התאמנו, אנחנו מוכנים.‬
‫בחייכם. אתם אומרים שלום רק לחנונים עכשיו?‬
‫אתה מצחיק.‬ ‫-מה קורה?‬
‫בואו נלך.‬
‫רוסיטה ממש רצינית.‬
‫אני מרגיש שהיא עומדת לזרוק אותי.‬ ‫לא לזרוק אותי, אבל היא נראית לא מאופסת.‬
‫לעזאזל.‬
‫כן, בנאדם. אני מאוהב לגמרי.‬
‫אחי, אני נראה כמו פסיכולוג?‬
‫או כמו קנטניה?‬
‫למה אתה מספר לי את זה?‬
‫אתה חבר שלי, נכון?‬ ‫-כבר לא.‬
‫יש לך זמן רק לרוסיטה, וזה בסדר,‬
‫אבל אל תספר לי על הבעיות שלך.‬
‫תתעודד.‬ ‫-בחייך.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מה קרה?‬
‫חשבתי שתישאר בבית.‬ ‫-אני חזק יותר ממה שאת חושבת.‬
‫עם כל הדברים הרעים שקורים,‬ ‫אני לא רוצה שתהיי לבד.‬
‫אני רוצה להיות איתך.‬
‫לא…‬ ‫-מריה באקפולקו.‬
‫מה?‬ ‫-איך אתה יודע?‬
‫היא התקשרה אליי שוב‬ ‫והקידומת הייתה מאקפולקו.‬
‫להורים שלה יש בית שם. ברור שזו היא.‬
‫טוב, תן לי את המספר שהתקשר אליך.‬
‫744-279-2964.‬
‫ביי.‬
‫שלום.‬
‫הכנת שיעורי בית?‬
‫אם הייתי קשוח איתך, זה היה…‬
‫כדי לעזור לך.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫קלאו.‬
‫את מוכשרת מאוד.‬
‫מאוד.‬
‫תודה.‬
‫את לא מאמינה לי.‬
‫אראה לך.‬
‫אני רוצה שתשתתפי במחזה הבא שלי.‬
‫"בית ברנרדה אלבה".‬
‫אתה רציני?‬
‫רציני מאוד.‬
‫אדלה?‬
‫כמובן!‬ ‫-ברור.‬
‫תודה.‬
‫אל תספרי לאף אחד.‬
‫אני נשבעת.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫בוקר טוב, חבר'ה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אם לא הגשתם את החיבורים…‬
‫מה קורה?‬ ‫-אנחנו מתחילים.‬
‫אתם שמחים כל כך. למה?‬
‫מה זה?‬
‫למה עזרת לי?‬
‫נגמר לי הצבע.‬
‫הוא שם בדליים. לך.‬
‫הוא הבוס שלך?‬ ‫-כמו ילד בן 15.‬
‫אוי לא. נגמר לי הצבע.‬
‫כבר הברזנו מהרבה שיעורים‬
‫ואני לא חושב שהבחור הזה יעזור לנו.‬
‫אנחנו לא יודעים את זה.‬
‫חוץ מזה, הוא האדם היחיד שיכול. באמת.‬
‫איך את יודעת שמריה קשורה לזה?‬
‫טוב, אני לא יודעת, אבל…‬
‫תראה, זה אומר שהיא מחוברת.‬
‫- חנות יינות -‬
‫ברונו.‬
‫מה אתם עושים כאן? עזבו אותי.‬
‫אני צריכה שתעזור לי למצוא‬ ‫את המיקום של המספר הזה.‬
‫הייתי בכלא על פריצה למחשבים.‬
‫לא הייתי יכול לעזור לכם‬ ‫גם אם הייתי רוצה. טוב?‬
‫היי, אתה עדיין רוצה את הכסף שלך בחזרה?‬
‫אני מניחה שכן, כדי שתוכל להפסיק לעבוד כאן.‬
‫ראול אמר שהוא ישלם לי.‬
‫כמובן.‬
‫אבל אם אבקש ממנו,‬
‫הוא אולי לא יעשה זאת.‬
‫זה נכון.‬
‫אני עלול להסתבך בצרות, סופיה.‬
‫זה המספר.‬
‫סלחו לי.‬
‫אתה בטוח?‬
‫זה יועיל לך.‬
‫לנשום.‬
‫תדחפי. עוד קצת!‬
‫טוב, מספיק. שבו.‬
‫תפסיקו להשתטות.‬
‫ילדים, תתבגרו.‬
‫אני מתחנן בפניכם,‬
‫תשמרו את הסיפורים שלכם על שלשול בבית הספר‬
‫למקום אחר בואו נראה אם יש לנו משהו מעניין.‬
‫הינה הכתובת.‬
‫אקפולקו?‬
‫המספר באקפולקו, כן.‬
‫אבל הטלפון נמצא כאן במקסיקו סיטי.‬
‫איפה?‬
‫כאן.‬
‫אני לא רוצה לראות אתכם שוב.‬
‫החיבור הבא.‬
‫בסדר.‬
‫משהו מעניין.‬
‫קלאודיה, מרכז הבמה.‬
‫תשכבי.‬
‫אלכס.‬
‫פבלו, פפה.‬
‫בסדר. שבעה אנשים נמצאים ליד האישה הזאת‬
‫נלחמים על שקית מלאה בכסף,‬
‫היא על גג, היא מועדת ונופלת,‬
‫בום, על הבטון, היא גוססת, בסדר?‬
‫אז התחברו רגשית למצב.‬
‫פבלו, תציל אותה.‬
‫אלכס, קחי את הכסף שנופל.‬
‫שימו לב, היא גוססת.‬
‫פבלו, היא גוססת וזו תהיה אשמתך‬ ‫אם לא תציל אותה.‬
‫קדימה, כולם. זהו זה!‬
‫תתחברו למה שקורה.‬
‫פבלו, היא תמות! תעשה משהו!‬
‫שימו לב! תעזור לה. כולם סביבה.‬
‫ברצינות! תרגיש את זה. פפה.‬
‫תרגיש את זה. בבקשה!‬
‫פבלו, אם היא תמות, זאת אשמתך!‬
‫אל תשאיר אותה שם.‬
‫אם היא תמות, זאת אשמתך.‬
‫היא מדממת. מה אתה עושה?‬
‫זו אשמתך!‬
‫אשמתך!‬
‫פבלו!‬
‫בבקשה!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-המצב די רציני.‬
‫אני חושבת שפבלו לחוץ.‬ ‫צריך לתת לו שנייה. נכון?‬
‫- האם החברים החדשים שלך‬ ‫יודעים שאתה מתרומם, ג'רי? -‬
‫בחיי, היא במצב רוח רע.‬
‫תראו מי זה.‬
‫ילד הפלא שלי.‬
‫מה קורה?‬
‫מה קורה…‬
‫מה הבעיה שלך, שמוק?‬ ‫-לעזאזל.‬
‫הבחור הזה?‬
‫הוא שוב עושה לנו צרות.‬
‫קדימה, תחזרו לעבודה.‬
‫כולם, קדימה!‬
‫מה קורה?‬
‫אני לא יודע מה קורה עם הבחור הזה.‬
‫לכן באת לכאן, לעבוד.‬
‫קלאו!‬
‫זו היית את, נכון?‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫את כתבת את התרגיל.‬ ‫-אני לא…‬
‫את חושבת שאת כזו מגניבה!‬ ‫-זו לא הייתי אני!‬
‫את משגעת אותנו. מספיק!‬ ‫-קלאו, לעזאזל!‬
‫אני חושב שאני יודע מי זה היה.‬
‫מריה.‬
‫מספיק.‬
‫סליחה, אין תשובה.‬
‫אני בטוח שהיא יצאה.‬
‫תוכל להראות לנו את החדר שלה, בבקשה?‬
‫זה לא אפשרי.‬
‫אתה יודע שזה לא חוקי‬ ‫להשכיר חדר לקטינה, נכון?‬
‫בואו איתי, בבקשה.‬
‫זה באמת לא חוקי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל זה עבד.‬
‫אם אתם רוצים לפתוח את הדלת, תעשו את זה.‬ ‫אני לא רוצה צרות.‬
‫כמה נחמד.‬
‫תודה.‬
‫נטליה, מה את עושה פה?‬
‫הפתעה.‬
‫מתי הגעת?‬ ‫-ומריה?‬
‫מה את עושה? עזבי את הדברים שלי.‬
‫אני צריכה לדעת…‬ ‫-עזבי את הדברים שלי!‬
‫אני יודעת שהיא עומדת מאחורי זה!‬ ‫-לעזאזל, סופיה!‬
‫איפה היא?‬ ‫-מריה מתה!‬
‫תרגום כתוביות: יפעת גריצמן‬