‎UN SERIAL NETFLIX
‎Pot să plec acum?
‎Să fii nou în școală e întotdeauna…
‎Susana!
‎…greu.
‎Fă naibii ceva!
‎Susana!
‎Chemați ambulanța!
‎Fir-ar să fie!
‎- Nu! ‎- Nu!
‎- Te rog! ‎- Dă-mi-l!
‎Sincer,
‎voiam să schimb școala.
‎E moartă, frate!
‎Apoi s-a întâmplat ceva.
‎Și am învățat să empatizez.
‎Să ascult.
‎- Oprește-te! ‎- E moartă!
‎Mai e timp!
‎- Nu, frate. ‎- Mai e timp!
‎E moartă, frate!
‎Mi-am făcut prieteni buni. ‎M-au ajutat mult.
‎Sper că și eu pe ei.
‎Alex!
‎E vina ta!
‎Nu se poate!
‎Pe bune, Alex, ești mulțumit?
‎Ajungem toți în pușcărie.
‎Cred că reacționez mai blând.
‎Totul se rezolvă până la urmă, nu?
‎A fost un accident.
‎- Asta voiai, nu? ‎- Las-o în pace.
‎- Nu, Raúl! ‎- Viperă!
‎Nu vezi că e vina ta?
‎Oare colegilor mei le va fi dor de mine?
‎Sau ție?
‎Haide, Raúl!
‎Ești bolnav. Încetează!
‎Nu-ți pasă decât de banii tăi.
‎Școala Națională m-a învățat ‎să prețuiesc lucrurile.
‎Să mergem! Vino aici!
‎- Ești un rahat! ‎- Trebuie să sunăm la poliție.
‎Haideți s-o găsim pe Natalia!
‎Unde plecați?
‎Înregistrăm.
‎Versiunea finală a filmului de absolvire.
‎Bună, Sofía! Spune-ne despre ceva ‎care te-a schimbat.
‎Ceva ce nu vei uita niciodată.
‎Nu știu.
‎Nu-mi vine nimic în minte.
‎DUPĂ 15 LUNI
‎E încuiat.
‎Nu e asta.
‎De ce e marcat dacă nu merge?
‎Sofía, am găsit.
‎Galben, verde, verde, roșu.
‎Nu. Nu uita, Nikki trebuie să ne vadă.
‎Videocamerele să fie înspre noi.
‎Trebuie să fie altceva.
‎- Am găsit. ‎- Spune-mi.
‎Trei albastre plus trei albastre, șase.
‎Dar sunt două roșii, ‎iar noi nu avem șase albastre.
‎Trei plus două sunt cinci.
‎- Nu-i așa? ‎- Javi.
‎Tragi niște concluzii ciudate.
‎- Concentrează-te. ‎- Tu să te concentrezi.
‎Am pierdut mult timp din cauza ta.
‎Trebuie să aibă legătură cu…
‎Uite!
‎Roșu, roșu, roșu.
‎Am găsit.
‎- Repede! ‎- Bine.
‎Roșu cu albastru.
‎- Roșu cu… ‎- …cu albastru.
‎- A pornit. ‎- OK. Repede!
‎Roșu cu verde.
‎- Roșu cu verde, da. ‎- Repede!
‎Perfect. Roșu cu roșu.
‎- Haide! ‎- Roșu…
‎Roșu. Da.
‎Uite o manetă.
‎Perfect.
‎- Din nou. ‎- Intră.
‎Javi, a pornit cronometrul. ‎Nu mai e timp.
‎- Spune ce vezi. ‎- OK. Cifre.
‎Patru cifre. ‎Repede, trebuie să fie din patru cifre.
‎- Șapte secunde! ‎- Rezolv.
‎- Nu uita de camere. ‎- Cinci. Ai încredere.
‎Nu mai e timp.
‎Nu e ăsta. Găsește altul.
‎Javi, nu!
‎Nu-mi vine să cred.
‎Să n-aud.
‎Nasol.
‎- Nasol. ‎- Să n-aud!
‎Javi, nu.
‎- Clar n-a fost ăla. ‎- Nu.
‎Cât pe ce. Erați aproape.
‎- Vă pot da răspunsul, dar… ‎- Nu, Nikki. Mersi.
‎- Bine. ‎- Mersi, dar nu.
‎Recunoști că am progresat? Te rog.
‎Se vede.
‎Mai ales tu.
‎Javi.
‎Alo?
‎Javi, la ce crezi că ești bun?
‎Sincer, la un moment dat, ‎mă gândeam să studiez arhitectura.
‎Dar nu mă pricep deloc.
‎La fotbal.
‎- Nu mă duc la antrenament. ‎- Nu asta îți doreai?
‎Ar trebui să fii fericit, nu?
‎- Știi ce m-ar face fericit? ‎- Ce?
‎Să termini cu învățatul și să mă săruți.
‎Nu, Javi. Trebuie să…
‎- Un sărut. Așa. ‎- Mai multe?
‎- Mai multe, la plural. ‎- Trebuie să învăț.
‎- Poftim. ‎- Stai!
‎- Am de învățat. E important. ‎- Astea nu-s săruturi.
‎Scuze.
‎Nora!
‎- Bate la ușă! ‎- Ai dreptate.
‎- Revin în cinci, zece minute. ‎- E OK.
‎Doar vorbeam.
‎Vorbeați…
‎- Despre ceva foarte important. ‎- OK.
‎Trebuie să plec. ‎E mâncare în frigider, dacă vrei.
‎Distracție plăcută!
‎- Fii cuminte! ‎- Da, mamă. Pa!
‎Dacă nu vrei să fii cuminte, ‎prezervativele sunt în sertar.
‎Mamă, de ce?
‎- Pa! ‎- Am și eu.
‎Nu se poate.
‎Nu-mi face asta.
‎Să o ascultăm?
‎- Trebuie să fim ascultători, nu? ‎- Da.
‎MESAJ PRIMIT
‎VINO RAPID LA ȘCOALĂ. ‎S-A ÎNTÂMPLAT CEVA CARE SCHIMBĂ TOTUL
‎Ce e?
‎E Raúl.
‎Ceva care schimbă totul?
‎Din nou?
‎NU SUNA LA POLIȚIE. ‎VINO LA ȘCOALĂ ACUM.
‎S-A ÎNTÂMPLAT CEVA CARE SCHIMBĂ TOTUL!
‎Ce?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ce se petrece?
‎Ai leșinat.
‎- Am leșinat? ‎- Au plecat toți.
‎Cum adică?
‎Nu, stai.
‎Am fost acasă la mama
‎și nu știam dacă să te duc la spital ‎sau la poliție.
‎Sau dacă să-i spun mamei tale ‎sau mamei mele.
‎- Geaca mea? ‎- Am aruncat-o.
‎- De ce? ‎- Era plină de sânge.
‎Da?
‎- Bine. Trebuie să vorbim cu poliția. ‎- Nu.
‎- Mergem și vorbim cu poliția! ‎- Nu…
‎- Nu mergem! ‎- De ce?
‎Nu putem. S-ar termina totul.
‎Ne-am distruge viitorul.
‎Uite ce mesaj mi-a trimis Raúl!
‎NU SUNA LA POLIȚIE. ‎VINO LA ȘCOALĂ!
‎ASTA SCHIMBĂ TOTUL!
‎Ce faci?
‎E mama.
‎Bine.
‎Mergem la școală, apoi la poliție.
‎- Ce v-a luat atât? ‎- Cine sunt ăia?
‎De unde să știu? Nu vezi?
‎Uite.
‎Unde e Susana?
‎De unde naiba să știu? Nu țipa!
‎Era și un telefon…
‎a întâmplat?
‎- Ce se întâmplă? Cadavrul a dispărut. ‎- Era acolo.
‎O fi fost poliția aici.
‎Cum să fie poliția? Eram singurii aici.
‎- Putem discuta altundeva? ‎- Cineva s-a întors ieri.
‎- Ne bagă-n pușcărie! ‎- Nu face o scenă!
‎Cine-a murit?
‎- Ce amuzantă ești! ‎- Așa sunt mereu.
‎Vă las cu secretele voastre.
‎Ce facem?
‎- Să mergem! ‎- Nu.
‎Unde?
‎Ce e asta?
‎Da! Sunt atât de norocoasă.
‎E grozav!
‎Să ai pentru prânz.
‎Îi voi folosi la ceva mai bun.
‎Trebuie să mergem la poliție, Raúl.
‎Nu putem merge la poliție.
‎Nu acum!
‎Așa e corect, Raúl.
‎Nu, Javi.
‎Mă bucur c-ați venit devreme.
‎Bun venit! Ați cam întârziat.
‎Vreți?
‎De ce-ai trimis mesajul ăla?
‎Ce s-a întâmplat?
‎De ce vrei să afli mereu totul?
‎Ce e? V-ați certat?
‎- Nu. ‎- Intrați sau nu?
‎- Ce faceți? ‎- Bine.
‎Da, se vede.
‎Trebuia să vii în bikini.
‎Nu mă supăra.
‎Bine ați venit!
‎Ai împlinit 18 ani ‎și te crezi naibii rege.
‎Stai la un hotel uriaș.
‎De unde ai atâția bani?
‎Vrei să-ți vinzi casa?
‎Distrați-vă! Băutura e gratis.
‎Rosita nu face eforturi în relație.
‎Cineva e gelos.
‎Nu, frate! De ce-ați venit?
‎Vouă nu vă plac petrecerile.
‎Am fost păcăliți.
‎Ți-am zis?
‎- Plătește! Ți-am zis? ‎- Haide!
‎V-am zis?
‎- Ați pariat că nu vom veni? ‎- Ați pariat?
‎- Am pierdut. ‎- Normal.
‎Era clar. Știam că veți veni.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎- Da! ‎- Bine!
‎Pentru plăceri!
‎Noroc!
‎Nu mai vreau să mă ascund.
‎Plătesc pentru ce i-am făcut lui Luis.
‎MINISTERUL PUBLIC
‎Nu intri?
‎Mă obligi tu?
‎Am făcut și mai rele.
‎Ca tine.
‎Dar trecutul e trecut, nu?
‎Omule…
‎Hai! Nici măcar n-am fost invitată.
‎Haide!
‎Am cunoscut-o pe María
‎și…
‎Am evoluat mult datorită ei.
‎Clau, nu pot spune multe,
‎dar părinții mei au aflat de Natalia.
‎Plecăm din oraș.
‎Nu știu cât timp. ‎O să-mi fie dor de tine.
‎Contează că María și Natalia sunt bine.
‎- Doar asta contează acum. ‎- Nu mi-a spus nimic.
‎Sigur, omule.
‎Contează că sunt bine.
‎- Cine îmi dă banii înapoi? ‎- Ce ticălos…
‎Nu-ți pasă decât de bani.
‎- Suntem… ‎- Alții nu am.
‎Intrați în clasă!
‎Am ceva important de spus. Hai, Sofía!
‎Claudia, du-ți colegii în clasă. ‎Pablo, toată lumea în clasă!
‎Așa a zis? De trei zile tot asta spune.
‎- S-a speriat și șefu'. ‎- N-am putut dormi.
‎Darío, Ernesto, Rosita.
‎Trebuie să vă spun ceva important.
‎Vă rog.
‎Faceți liniște!
‎Copii, e foarte important.
‎- Dna director Susana a murit. ‎- Ce?
‎- Nu se poate! ‎- Da!
‎Cum?
‎Ce s-a întâmplat?
‎- Știi ce s-a întâmplat? ‎- A fost ucisă?
‎- Da, știm. ‎- Nu întreba.
‎O să ne omoare pe toți?
‎La mulți ani, omule!
‎Ce faci, frate?
‎Nu ți-am luat cadou. Scuze.
‎Cadoul meu e că ești aici.
‎Uite pe cine am adus!
‎Ce faci? Salut!
‎- Ce faci, omule? ‎- Bine.
‎Cum îți merge?
‎Ce faci?
‎- Bine. ‎- Nu se poate!
‎Nu credeam să te revăd, omule. ‎Care-i treaba?
‎Ce faci?
‎Bine. Excelent.
‎Ai ieșit din pârnaie sau ce?
‎Nu e închisoare.
‎E o școală de corecție ‎unde trebuie să faci treburi.
‎Dacă mă port bine, mă lasă să ies.
‎Peste două luni mă vor elibera.
‎- Grozav. ‎- Băieți…
‎Ai venit la bârfe sau la băut?
‎Să vină shot-urile!
‎Ține!
‎Nu vreau.
‎- Ai băut deja. ‎- Până la fund.
‎- Și tu. ‎- Noroc!
‎Din sticlă!
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎Haide!
‎- SALUT! ‎- SALUT!
‎Raúl, pot să-ți folosesc toaleta?
‎M-am udat puțin…
‎- Pot veni cu tine. ‎- Nu, e în regulă.
‎Mulțumesc.
‎Susana a fost găsită în apartamentul ei.
‎- Dar cum au mutat corpul? ‎- Vorbește mai tare, idiotule!
‎Se spune că a fost sinucidere.
‎În niciun caz.
‎Nu poate fi o coincidență.
‎Nu-i așa?
‎Raúl… ai ceva să ne spui?
‎Hai, mă!
‎Măi!
‎N-aveți nicio rușine?
‎- Nu. ‎- Ce vrei?
‎Am un plan mai bun.
‎Mamă!
‎Nimeni nu face curat aici?
‎Nu, ar trebui să-și vândă casa ‎ca să plătească toate astea.
‎Deja și-a vândut ceasurile.
‎Nu-mi pasă de ceasuri.
‎CREZI CĂ AM UITAT DE TINE?
‎Bună, amorezilor!
‎- Ce naiba? ‎- Bateți la ușă!
‎- Ce ai? ‎- Poftim?
‎Mișto corp, Javi!
‎Scuze, Raúl a zis că putem veni aici. ‎Plecăm.
‎Nu. Plecăm noi.
‎- Putem rămâne cu toții. ‎- Nu.
‎Mai bine nu.
‎APASĂ-MĂ
‎Inspiră
‎Expiră
‎V-A FOST DOR DE MINE?
‎V-a fost dor de mine?
‎@_TOATESECRETELETALE
‎De ce ați lăsat-o singură?
‎Du-te dracului! ‎De ce ați lăsat-o singură?
‎Doamne! Ești incredibil!
‎Iar faci pe hackerul?
‎Tâmpitule! Ce ai?
‎Nu te înveți minte?
‎Duceți-vă naibii!
‎Petrecerea s-a terminat! ‎Plecați dracului!
‎- Idiotule! ‎- Pa! Hai!
‎Petrecerea s-a terminat!
‎Valea! Haide!
‎- Plecați! ‎- Taci!
‎Gerry.
‎Nu poți pleca.
‎Trebuie să vorbim.
‎Despre ce?
‎Crezi că eu am făcut asta?
‎Nu vreau să mă bag.
‎Deja plătesc pentru ce am făcut.
‎Îmi pare rău.
‎- Cum să… ‎- Frate!
‎Cum să mut eu cadavrul ‎dacă eram cu Gerry?
‎E clar că de aceea ‎nu vrei să spunem nimic.
‎Ești un rahat. Nu vezi că asta ‎ne va urmări toată viața?
‎Țipă mai tare!
‎Știi ce? ‎Nu-mi pasă dacă a fost Raúl.
‎- Ce? ‎- Altfel, am fi la închisoare.
‎- Cu toții. ‎- Serios?
‎Clau are dreptate.
‎Cred că dispariția cadavrului ‎ne-a salvat pe toți.
‎Nu facem asta. Serios, nu înțelegeți.
‎- Pot fi consecințe grave. ‎- Zic și eu da.
‎- Haide, Alex. ‎- Și eu.
‎Javi, nu. Ascultă.
‎- Am putea da de belele. ‎- Nimeni nu trebuie să afle.
‎- Nu. ‎- Să facem un pact.
‎Nu, serios. Nu înțelegeți.
‎Sofia, nimeni nu spune nimic. Da?
‎Nu mai vorbim despre asta.
‎Ne vedem de viață ‎ca și până acum. Da?
‎Dacă vorbim, viitorul nostru e distrus.
‎Nu, vă rog. Nu pricepeți.
‎- Alex! ‎- Sofía.
‎Javi, te rog. Spune și tu!
‎E pentru binele nostru.
‎Nu, Javier.
‎- Sofía. ‎- Pe bune?
‎- Nu știam că contul e activ. ‎- Nu?
‎- Ești sigur? ‎- Mie la sută.
‎Frate, nu ține cu vrăjeala.
‎Bate-mă dacă vrei. A trecut ceva timp.
‎Încetați! Ce faci?
‎Recunoaște că ai trimis mesajul.
‎Dacă o repeți ‎nu înseamnă că e adevărat, nu?
‎- E ridicol. ‎- E logic.
‎Ne-ai adus la chef. Eram pe acoperiș.
‎Și ce dacă?
‎- Tu nici n-ai fost invitată. ‎- Postarea se referă la seara…
‎Susana!
‎Numai noi eram acolo. Nu-i așa?
‎Păi, noi și María.
‎Haide, Alex. Serios?
‎María și Natalia ‎nu ne-au contactat de un an.
‎În plus,
‎María n-ar face asta.
‎Eu zic că e paranoia.
‎Ce paranoia, Javi?
‎A zis: „De ce ați lăsat-o singură?”
‎E clar că mesajul se referă la Susana.
‎Ar putea fi altceva.
‎Ce altceva?
‎Micuții îndrăgostiți nu sunt de acord.
‎- Taci! ‎- Ajunge!
‎Să zicem că cineva vorbește.
‎Ar avea dovezi?
‎Nu, frate!
‎Cuvântul lui împotriva alui nostru.
‎Exact. Fără dovezi, nu ne pot face nimic.
‎Ți-am spus să mergem la poliție,
‎să cerem ajutor și s-o rezolvăm, ‎dar n-ai vrut.
‎Sunt așa de căpoși.
‎Sofía, știu că e greu.
‎Să fie ca o nouă misiune pentru noi doi.
‎Ce părere ai?
‎Bine.
‎Ce facem?
‎Aflăm cine a mutat cadavrul.
‎Sau…
‎Aflăm cine a trimis mesajul.
‎E foarte important.
‎E aceeași persoană. O să vezi.
‎Bine.
‎A ce îți miroase mâna?
‎Nu se poate, frate!
‎Nu se poate!
‎Frate.
‎Miroase-i mâna. E delicioasă.
‎Iar te-ai dus la futut?
‎- Da, de ce să fi ieșit altfel? ‎- Așa e.
‎Arată-mi o poză cu Rosita.
‎Haide, arată-mi o poză cu ea.
‎Te-a supt, nu?
‎Ia să văd.
‎Așa.
‎- Ai poze cu Rosita? ‎- Stai la coadă.
‎- Frate! ‎- Calmează-te, prostule!
‎Uite!
‎Mamă, ce picioare!
‎Sincer, nu știu ‎dacă e cea mai bună idee, Sofía.
‎Trebuie să încercăm, nu?
‎Nu l-a văzut nimeni ‎de când a murit Susana.
‎- Și acum? ‎- Hai!
‎- Bună seara! ‎- Pe cine căutați?
‎El Güero.
‎Antonio.
‎Antonio Segovia.
‎Bine, intrați.
‎Mulțumim.
‎Ai încredere.
‎Güero.
‎Ce căutați aici?
‎Ia loc, te rog.
‎Javito.
‎Sofía!
‎Lasă geamul în pace.
‎Am vrut să-l deschid ca să intre aer.
‎Pot?
‎Bine.
‎Poftim, Javito.
‎Și?
‎De ce-ai venit?
‎Am probleme la fotbal.
‎Ai alt profesor la educație fizică.
‎După atâția ani, ‎sunt sigur că ți se pare firesc.
‎Am jucat baseball.
‎Baseball.
‎Ce faci?
‎Mi-e tare dor de ea.
‎A fost un om minunat.
‎- Îmi pare rău, Güero. ‎- Ne pare rău.
‎Serios.
‎Ne-am certat în după-amiaza aia.
‎Apoi, am ieșit să beau.
‎Când m-am întors, ea deja…
‎- N-ai văzut nimic ciudat? ‎- Javi.
‎Poftim?
‎- Güero. ‎- Nu mă refeream la…
‎Nu, tâmpitule!
‎Mi-am văzut soția moartă!
‎- Nu asta voiam să zic. ‎- Calm!
‎- Atunci ce? ‎- A fost un accident.
‎A fost un accident!
‎Era director de câteva zile.
‎A stat mult la birou, era stresată.
‎Era obosită.
‎Și purta tocuri înalte.
‎A venit acasă, ‎a vrut să deschidă fereastra și…
‎A fost o greșeală.
‎În acea după-amiază, mi-a mărturisit…
‎că m-a înșelat.
‎I-am spus să se ducă naibii.
‎Güero, nu e vina ta.
‎Nu merit cuvintele astea.
‎Asta i-am spus și prietenului tău.
‎Ce prieten?
‎Raúl.
‎Suntem oameni răi?
‎De când îi pasă lui Raúl de oameni?
‎Poate ai dreptate ‎când zici că a mutat cadavrul.
‎Bineînțeles.
‎Te-ai întrecut pe tine.
‎Pe bune.
‎- E o pacoste să obții asta. ‎- Da.
‎- Băiatul de aur! Bravo! ‎- Așa e.
‎- Bravo! ‎- Mulțumesc.
‎- Ești un dur. ‎- Bucură-te! Poftim.
‎Haide, fă-o!
‎Dă-mi-o tare.
‎N-ai grijă.
‎@_TOATESECRETELETALE ‎MESAJ PRIMIT
‎E @_toatesecreteletale
‎- Nu se poate. Am primit și eu. ‎- Și tu?
‎La fel.
‎Face parte din aceeași poză.
‎Parcă lipsesc părți.
‎Sunt decupate.
‎Dar, Javi…
‎- N-am dormit din cauza mesajului. ‎- Nici eu.
‎Pablo, ți-am trimis o poză. Pot s-o văd?
‎Ne poți spune ce faci, Sofía?
‎Asta e poza trimisă lui Gerry.
‎- E… ‎- Nu se poate…
‎- Susana! ‎- Oprește-te!
‎Oprește-te!
‎OK, ne lipsește cea a Maríei.
‎Și mai lipsește…
‎Ce s-a întâmplat?
‎Arată-mi poza.
‎- Ce poză? ‎- Nu face pe prostul.
‎Poza de la @_toatesecreteletale. Unde e?
‎Nu știu ce spui. N-am primit nimic.
‎Deci nu sunt singurul ‎care n-a primit poză.
‎La tine e logic. Tu n-ai fost acolo.
‎Dar tu…
‎Am altceva.
‎În timpul petrecerii.
‎Drona.
‎De ce ți-au trimis o dronă?
‎UCIGAȘULE!
‎Sofía, tu știi totul, nu?
‎Cine a făcut poza aia?
‎Persoana care era acolo și nu e în poză.
‎- De asta n-ai primit mesaj. ‎- Știam că e el.
‎Îți bați joc de noi?
‎- Spune-mi de ce să nu te bat. ‎- De ce mi-aș trimite asta?
‎Telefonul mi-a fost spart.
‎De ce ai făcut poza?
‎Să vă am la mână, tâmpiților!
‎M-am gândit c-o să mi-o trageți ‎după cele întâmplate.
‎Doamne, Raúl!
‎Dar Güero? De ce ai fost la el acasă?
‎- Ce căutai acolo? ‎- Pentru tine.
‎Voiam să știu cine a mutat cadavrul, ‎ca să nu crezi că sunt eu.
‎Ca să nu te mai mint.
‎Ca să nu te mai dezamăgesc.
‎Ei bine…
‎Cel care se joacă cu noi ‎are dovada necesară.
‎V-am spus că asta ne va urmări ‎toată viața.
‎Vreau să fac mândră Școala Națională.
‎Mândră ca un Airbus-380,
‎care e un avion grozav.
‎O să zbor foarte sus.
‎Abia aștept să merg la facultate.
‎Nu sunt supărată că am repetat un an,
‎pentru că am dat peste actorie.
‎Și…
‎asta vreau să fac
‎toată viața.
‎Vreau să călătoresc prin lume, ‎să merg în Europa.
‎Poate ajung în Tulum.
‎Dar, sincer…
‎nu mă vei uita așa ușor.
‎DE CE AȚI LĂSAT-O SINGURĂ? ‎UCIGAȘILOR
‎Subtitrarea: Dan Butuza