‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אני יכולה ללכת עכשיו?‬
‫להיות הילד החדש בבית הספר זה תמיד…‬
‫סוסנה!‬
‫…קשה.‬
‫תעשו משהו, לעזאזל!‬
‫סוסנה!‬
‫תזמינו אמבולנס!‬
‫תזמינו אמבולנס, לעזאזל!‬
‫לעזאזל!‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫בבקשה!‬ ‫-תני לי את זה!‬
‫בכנות,‬
‫עמדתי להחליף בית ספר.‬
‫היא מתה, אחי!‬
‫אבל אז קרו כמה דברים.‬
‫ולמדתי להיות אמפתית.‬
‫להקשיב.‬
‫תפסיק, אחי.‬ ‫-היא מתה.‬
‫תקשיב, עדיין יש זמן לעזור לה.‬
‫לא, אחי.‬ ‫-עדיין יש זמן.‬
‫היא מתה, אחי!‬
‫רכשתי חברים טובים.‬
‫הם עזרו לי מאוד.‬
‫אני מקווה שגם אני עשיתי זאת.‬
‫אלכס!‬
‫זו אשמתך!‬
‫זה לא קורה.‬
‫ברצינות, אלכס, את שמחה?‬
‫עכשיו כולנו נלך לכלא.‬
‫אני חושבת שאני מגיבה לדברים יותר ברוגע.‬
‫הכול מסתדר בסוף, נכון?‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫זה מה שרצית, נכון?‬ ‫-תעזוב אותה.‬
‫לא, ראול!‬ ‫-נוקמת מזוינת.‬
‫אתה לא רואה שזו אשמתך?‬
‫אתם חושבים שחבריי לכיתה יתגעגעו אליי?‬
‫אתם תתגעגעו אליי?‬
‫בחייך, ראול!‬
‫אתה חולה, אחי. תפסיק!‬
‫אכפת לך רק מהכסף הארור שלך.‬
‫בית הספר הלאומי לימד אותי להעריך דברים.‬
‫קדימה! בואו הנה!‬
‫אתה חתיכת חרא!‬ ‫-צריך להתקשר למשטרה.‬
‫קדימה! נלך למצוא את נטליה.‬
‫לאן אתם הולכים?‬
‫אנחנו מצלמים.‬
‫סרטון סיום הלימודים.‬
‫היי, סופיה.‬
‫ספרי לנו על משהו ששינה אותך.‬
‫משהו שלעולם לא תשכחי.‬
‫אני לא יודעת. אני…‬
‫קשה לי לחשוב על משהו כרגע.‬
‫- לאחר 15 חודשים -‬
‫לא, זה נעול.‬
‫טוב, זה לא זה.‬
‫זה מחוק, אבל למה זה כאן אם זה לא עובד?‬
‫סופיה, מצאתי.‬
‫צהוב, ירוק, ירוק, אדום.‬
‫לא. תזכור, ניקי צריכה לראות אותנו.‬
‫חייבות להיות מצלמות שמכוונות לשם.‬
‫זה חייב להיות משהו אחר.‬
‫אני יודע.‬ ‫-תגיד לי.‬
‫שלושה כחולים ועוד שלושה כחולים, שישה.‬
‫אבל יש שני אדומים‬ ‫ואין לנו שישה קלפים כחולים.‬
‫שלוש ועוד שתיים זה חמש.‬
‫נכון?‬ ‫-חאווי.‬
‫אתה מגיע למסקנות מוזרות.‬
‫תתרכז.‬ ‫-לא, תתרכזי את.‬
‫אני?‬ ‫-איבדנו הרבה זמן בגללך.‬
‫זה חייב להיות קשור ל…‬
‫תראה!‬
‫אדום, אדום, אדום.‬
‫אני יודע.‬
‫טוב, מהר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אדום וכחול.‬
‫אדום ו…‬ ‫-וכחול.‬
‫זה נדלק.‬ ‫-טוב, מהר.‬
‫אדום וירוק.‬
‫אדום וירוק, כן.‬ ‫-מהר.‬
‫מושלם. אדום ואדום.‬
‫מהר.‬ ‫-אדום…‬
‫אדום. כן.‬
‫יש כאן ידית.‬
‫מושלם.‬
‫שוב.‬ ‫-תיכנס.‬
‫חאווי, הופעל שעון עצר. אין יותר זמן.‬
‫תגיד לי מה אתה רואה.‬ ‫-טוב. ספרות.‬
‫ארבע ספרות.‬ ‫מהר, זה צריך להיות ארבע ספרות.‬
‫שבע שניות.‬ ‫-אני יודע!‬
‫תזכור את המצלמות.‬ ‫-חמש. סמכי עליי.‬
‫הזמן אוזל.‬
‫זה לא זה. תמצאי עוד אחד.‬
‫חאווי, לא!‬
‫אני לא מאמין.‬
‫אל תגידי מילה.‬
‫זה היה גרוע.‬
‫כל כך גרוע.‬ ‫-אל תתחילי אפילו.‬
‫חאווי, לא. זה…‬
‫ברור שזה לא היה זה.‬ ‫-לא.‬
‫כמעט. הייתם קרובים.‬
‫אני יכולה לתת לכם את התשובה, אבל… ‬ ‫-לא, ניקי. תודה.‬
‫תודה, אבל לא תודה.‬
‫תוכלי להודות שהשתפרתי? בבקשה.‬
‫זה נכון.‬
‫במיוחד את.‬
‫חאווי.‬
‫הלו?‬
‫חאווי, במה אתה חושב שאתה טוב?‬
‫למען האמת,‬ ‫בשלב מסוים חשבתי ללמוד אדריכלות.‬
‫אבל אני ממש גרוע בזה.‬
‫כדורגל.‬
‫אני רוצה לוותר על האימון.‬ ‫-אבל זה לא מה שרצית?‬
‫אתה צריך להיות מאושר, נכון?‬
‫את יודעת מה ישמח אותי?‬ ‫-מה?‬
‫אם תפסיקי ללמוד ותיתני לי כמה נשיקות…‬
‫לא, חאווי. אני חייבת ל…‬
‫נשיקה אחת. הינה.‬ ‫-כמה?‬
‫אמרתי "כמה", ברבים.‬ ‫-אני צריכה ללמוד.‬
‫הינה.‬ ‫-לא, חכי!‬
‫אני צריכה ללמוד. זה חשוב.‬ ‫-הנשיקות האלה היו עלובות.‬
‫סליחה.‬
‫נורה!‬
‫תדפקי.‬ ‫-כן, את צודקת.‬
‫אוכל לחזור בעוד חמש או עשר דקות.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫רק דיברנו.‬
‫דיברתם.‬
‫כן, על דברים חשובים מאוד.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, אני צריכה ללכת.‬ ‫יש אוכל במקרר אם תרצו.‬
‫טוב, תיהני.‬
‫תתנהגו יפה.‬ ‫-כן, אימא. ביי.‬
‫אם אתם רוצים להתפרע,‬ ‫השארתי קונדומים במגירה שלך.‬
‫אימא, למה?‬
‫ביי.‬ ‫-יש לי משלי.‬
‫אין מצב.‬
‫אל תעשי לי את זה.‬
‫שנקשיב לה?‬
‫-אנחנו צריכים להיות צייתנים, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫- ראול, הודעה -‬
‫- בואו מהר למרקז אימפריאל.‬ ‫קרה משהו שמשנה את הכול -‬
‫מה?‬
‫זה ראול.‬
‫משהו שמשנה את הכול?‬
‫שוב?‬
‫- אל תספר למשטרה.‬ ‫בוא לקמפוס עכשיו. -‬
‫- קרה משהו שמשנה את הכול! -‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫מה קורה?‬
‫התעלפת.‬
‫התעלפתי?‬ ‫-כולם עזבו.‬
‫מה זאת אומרת כולם עזבו?‬
‫לא, רגע.‬
‫הלכנו לבית של אימא שלי‬
‫ולא ידעתי אם אני צריך‬ ‫לקחת אותך לבית החולים או למשטרה.‬
‫או אם לספר לאימא שלך או לאימא שלי.‬
‫איפה המעיל שלי?‬ ‫-זרקתי אותו.‬
‫למה?‬ ‫-הוא היה מכוסה בדם.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר. אנחנו צריכים לדבר עם המשטרה.‬ ‫-לא.‬
‫בואו נלך כולנו לדבר עם המשטרה.‬ ‫-אנחנו לא…‬
‫אנחנו לא הולכים.‬ ‫-למה לא?‬
‫כי אנחנו לא יכולים. זה ישים קץ להכול.‬ ‫העתיד שלנו ייפגע.‬
‫תראי את ההודעה שראול שלח לי.‬
‫- אל תספר למשטרה, בוא לקמפוס! -‬
‫- זה משנה את הכול! -‬
‫מה את עושה?‬
‫זאת אימא שלי.‬
‫בסדר.‬
‫בוא נלך לבית הספר ואז נלך למשטרה.‬
‫לא יכולת לאחר יותר?‬ ‫-מי האנשים האלה?‬
‫מאיפה לי לדעת? אתם לא רואים?‬
‫תראו.‬
‫איפה סוסנה?‬
‫מאיפה לי לדעת? אל תצעקי.‬
‫חוץ מזה, היה טלפון…‬
‫מה קרה?‬
‫מה קרה? הגופה נעלמה.‬ ‫-היא הייתה שם.‬
‫זו הייתה המשטרה.‬
‫איך זו יכולה להיות המשטרה?‬ ‫היינו האנשים היחידים כאן.‬
‫אפשר לא לדבר על זה כאן?‬ ‫-מישהו ראה אותנו אתמול.‬
‫יכניסו אותנו לכלא.‬ ‫-אל תעשי סצנה.‬
‫של מי הלוויה?‬
‫את כל כך מצחיקה.‬ ‫-תמיד, מותק.‬
‫אבל אשאיר אתכם עם הסודות שלכם.‬
‫מה נעשה?‬
‫בואו נלך.‬ ‫-לא.‬
‫לאן?‬
‫וואו, מה זה?‬
‫כן! יש לי מזל.‬
‫זה מדהים.‬
‫לארוחת הצוהריים שלך.‬
‫אני יכולה להשתמש בזה למשהו טוב יותר.‬
‫אנחנו צריכים ללכת למשטרה, ראול.‬
‫אנחנו לא יכולים ללכת למשטרה.‬
‫לא עכשיו.‬
‫זה הדבר הנכון, ראול.‬
‫לא, חאווי.‬
‫אני שמח שהקדמתם. קדימה.‬
‫ברוכים הבאים. איחרתם קצת.‬
‫הינה, רוצה קצת?‬
‫למה לעזאזל שלחת את ההודעה ההיא?‬
‫מה קרה?‬
‫למה קשה לך לעמוד בפני תעלומה?‬
‫מה? רבתם?‬
‫לא.‬ ‫-בסדר, אתם נכנסים או לא?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב.‬
‫כן, אני רואה.‬
‫היית צריכה ללבוש ביקיני.‬
‫אל תתעסק איתי.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫מלאו לך שמונה עשרה‬ ‫ואתה חושב שאתה מלך ארור.‬
‫אתה גר במלון ענק.‬
‫איפה תשיג כל כך הרבה כסף?‬
‫אתה מתכוון למכור את הבית או מה?‬
‫חברים, תיהנו. האלכוהול בחינם.‬
‫רוסיטה לא עושה מאמצים במערכת היחסים.‬
‫מישהו מקנא.‬
‫לא!‬
‫למה אתם כאן?‬
‫אתם אפילו לא אוהבים מסיבות.‬
‫עבדו עלינו.‬
‫מה אמרתי?‬
‫היי, תשלמו. מה אמרתי?‬ ‫-קדימה!‬
‫מה אמרתי?‬
‫מה, התערבתם שלא נבוא?‬ ‫-התערבתם על זה?‬
‫כולנו הפסדנו.‬ ‫-ברור.‬
‫לא מפתיע. ידעתי שתבואו.‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים.‬
‫כן!‬ ‫-טוב!‬
‫לחיי ההנאה.‬
‫לחיים!‬
‫אני לא רוצה להסתתר יותר.‬
‫אני צריך לשלם על מה שעשיתי ללואיס.‬
‫- משרד התובע הכללי -‬
‫אתה לא נכנס?‬
‫את מתכוונת להכריח אותי?‬
‫עשיתי דברים גרועים יותר.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫הכול שייך לעבר עכשיו, נכון?‬
‫בחייך, אחי.‬
‫בוא נלך. אני אפילו לא הוזמנתי.‬
‫קדימה.‬
‫פגשתי את מריה‬
‫ו…‬
‫התבגרתי מאוד בזכותה.‬
‫קלאו, אני לא יכולה לדבר על זה,‬
‫אבל ההורים שלי גילו על נטליה.‬
‫אנחנו עוזבים את העיר.‬
‫אני לא יודעת לכמה זמן.‬
‫אני אתגעגע אלייך.‬
‫מה שחשוב זה שמריה ונטליה בסדר.‬
‫זה כל מה שחשוב עכשיו.‬ ‫-היא לא סיפרה לי כלום.‬
‫בטח, אחי.‬
‫מה שחשוב זה שהן בסדר.‬
‫מי יחזיר לי את הכסף הארור שלי?‬ ‫-בן ז…‬
‫באמת, אכפת לך רק מכסף.‬
‫אנחנו…‬ ‫-זה כל מה שנשאר לי.‬
‫בואו לכיתה. אני צריכה להגיד לכם‬ ‫משהו חשוב מאוד. קדימה, סופיה.‬
‫קלאודיה, קחי את חברייך אל הכיתה.‬ ‫פבלו, כולם בכיתה.‬
‫הוא אמר את זה?‬ ‫הוא אומר את זה כבר שלושה ימים.‬
‫אפילו הבוס שלי נבהל.‬ ‫-לא הצלחתי לישון, אחי.‬
‫דאריו, ארנסטו, רוסיטה.‬
‫אני צריכה לספר לכם משהו חשוב.‬
‫בבקשה.‬
‫שקט.‬
‫חבר'ה, זה חשוב מאוד.‬
‫המנהלת סוסנה נפטרה.‬ ‫-מה?‬
‫אין מצב.‬ ‫-כן.‬
‫איך?‬
‫מה קרה?‬
‫אתם יודעים מה קרה?‬ ‫-האם היא נהרגה?‬
‫כן, אנחנו יודעים.‬ ‫-לא שואלים דבר כזה.‬
‫האם עומדים להרוג את כולנו?‬
‫יום הולדת שמח, אחי.‬
‫מה קורה?‬
‫אחי, לא הבאתי לך מתנה. סליחה.‬
‫המתנה שלי היא שאתה כאן.‬
‫תראו את מי הבאתי.‬
‫מה קורה? היי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב.‬
‫מה שלומכם?‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬ ‫-אין מצב.‬
‫חשבתי שלעולם לא אראה אותך שוב, אחי.‬ ‫מה קורה?‬
‫מה שלומך?‬
‫יופי, נהדר.‬
‫היי, השתחררת מהכלא או מה?‬
‫זה לא כלא.‬
‫זה מתקן מעצר לקטינים‬ ‫שבו אני צריך לבצע מטלות.‬
‫אם אתנהג יפה, ישחררו אותי.‬
‫אבל בעוד חודשיים הם ישחררו אותי.‬
‫זה נהדר.‬ ‫-אז, חבר'ה.‬
‫באתם לדבר או לשתות?‬
‫תביא את השוטים.‬
‫קדימה.‬
‫אני מסודר.‬
‫כבר יש לך.‬ ‫-לחיים.‬
‫גם לך.‬ ‫-לחיים!‬
‫קדימה, מהבקבוק.‬
‫לחיים, בנאדם!‬ ‫-לחיים!‬
‫קדימה.‬
‫- "דינדר": אנדריי, 29. היי. היי! -‬
‫ראול,‬
‫אפשר להשתמש בשירותים שלך?‬
‫נרטבתי קצת, אז…‬
‫אני יכול לבוא איתך.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫סוסנה נמצאה בדירתה.‬
‫אבל איך לעזאזל הזיזו את הגופה?‬ ‫-תגיד את זה בקול רם יותר, אידיוט.‬
‫הם אומרים שזו הייתה התאבדות.‬
‫אין סיכוי.‬
‫לא, זה לא יכול להיות צירוף מקרים.‬
‫לא, נכון?‬
‫ראול,‬
‫יש לך משהו שאתה רוצה לספר לנו?‬
‫בחייכם.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫אין לכם בושה?‬
‫לא.‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫מה?‬ ‫-יש לי תוכנית טובה יותר.‬
‫וואו.‬
‫אף אחד לא מנקה פה?‬
‫לא, הוא יצטרך למכור את הבית שלו‬ ‫כדי לשלם על כל זה.‬
‫הוא כבר מכר את כל השעונים שלו.‬
‫לא אכפת לי מהשעונים.‬
‫- חשבת ששכחתי ממך? -‬
‫היי, מתוקים.‬
‫מה הקטע?‬ ‫-תדפקו בדלת!‬
‫מה קרה לך?‬ ‫-מה?‬
‫יופי של גוף, חאווי.‬
‫סליחה, ראול אמר שנוכל לבוא לכאן.‬ ‫אנחנו נלך.‬
‫לא, אנחנו נלך.‬
‫כולנו יכולים להישאר.‬ ‫-לא.‬
‫עדיף שלא.‬
‫- לחץ עליי -‬
‫- התגעגעתם אליי? -‬
‫התגעגעתם אליי?‬
‫- פורנו גייז פרטי בחינם‬ ‫רפה דפק את רבקה -‬
‫- שם משתמש כל_הסודות_שלכם -‬
‫למה השארתם אותה לבד?‬
‫התגעגעתם אליי?‬ ‫למה השארתם אותה לבד?‬
‫בחייך, אני לא מאמינה לך.‬
‫אתה שוב משחק אותה האקר?‬
‫אתה אידיוט. מה הבעיה שלך?‬
‫אתה לא לומד?‬
‫לכו לעזאזל!‬
‫המסיבה המזוינת נגמרה!‬ ‫תתחפפו מכאן! קדימה!‬
‫טמבל.‬ ‫-ביי. קדימה!‬
‫המסיבה המזוינת נגמרה.‬
‫תתחחפפו. קדימה!‬
‫לכו!‬ ‫-תשתוק!‬
‫ג'רי.‬
‫אתה לא יכול ללכת.‬
‫רגע, אנחנו חייבים לדבר.‬
‫על מה?‬
‫אתה חושב שעשיתי את זה?‬
‫אני לא רוצה שום חלק בזה.‬
‫אני כבר משלם על מה שעשיתי.‬
‫אני מצטער.‬
‫מתי י…?‬ ‫-אחי.‬
‫מתי הייתי יכול להזיז את הגופה‬ ‫אם הייתי עם ג'רי?‬
‫כמובן, בגלל זה אתה לא רוצה שנגיד כלום.‬
‫אתה חתיכת חרא. אתה לא מבין‬ ‫שזה ילווה אותנו לנצח?‬
‫רוצה לצרוח חזק יותר?‬
‫אתם יודעים מה?‬ ‫לא אכפת לי אם זה היה ראול.‬
‫מה?‬ ‫-אחרת, נהיה בכלא.‬
‫כולנו.‬
‫ברצינות?‬ ‫-אני עם קלאו.‬
‫אני חושב שהגופה שנעלמה הצילה את כולנו.‬
‫לא, אנחנו לא עושים את זה. אתם לא מבינים.‬
‫יכולות להיות לזה השלכות חמורות.‬ ‫-אני מסכימה.‬
‫בחייך, אלכס.‬ ‫-גם אני.‬
‫חאווי, לא. תקשיב.‬
‫נוכל להסתבך בצרות גדולות יותר.‬ ‫-אסור לאף אחד לדעת על זה.‬
‫לא.‬ ‫-בואו נכרות ברית.‬
‫לא, ברצינות. אתם לא מבינים.‬
‫סופיה, אף אחד לא אומר מילה. בסדר?‬
‫לא נדבר על זה שוב.‬
‫ונחיה את חיינו כאילו שום דבר לא קרה. בסדר?‬
‫אם נדבר, העתיד של כולנו אבוד.‬
‫לא, בבקשה. אתם לא מבינים.‬
‫אלכס.‬ ‫-סופיה.‬
‫חאווי, בבקשה. תגבה אותי.‬
‫זה לטובתנו, סופיה.‬
‫לא, חווייר.‬
‫סופיה.‬ ‫-ברצינות?‬
‫לא ידעתי שהחשבון פעיל.‬ ‫-לא?‬
‫לא.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫לגמרי.‬ ‫-אחי, אני לא קונה את השטויות שלך.‬
‫תרביץ לי אם אתה רוצה. עבר זמן רב.‬
‫מספיק. מה אתה עושה?‬
‫תודה ששלחת את ההודעה.‬
‫אתה יודע שאם תגיד את זה יותר‬ ‫זה לא יהפוך לאמיתי, נכון?‬
‫מגוחך.‬ ‫-זה הגיוני.‬
‫הבאת אותנו למסיבה שלך. היינו על הגג.‬
‫אז מה?‬
‫אפילו לא הוזמנת.‬ ‫-הפוסט הזה מתייחס ללילה…‬
‫סוסנה!‬
‫היינו היחידים שם. נכון?‬
‫טוב, אנחנו ומריה.‬
‫בחייך, אלכס. באמת?‬
‫מריה ונטליה לא יצרו איתנו קשר‬ ‫כבר יותר משנה.‬
‫חוץ מזה,‬
‫מריה לא הייתה עושה דבר כזה.‬
‫אני חושב שמדובר בפרנויה.‬
‫מה זאת אומרת "פרנויה", חאווי?‬
‫היה כתוב שם, "למה השארתם אותה לבד?"‬
‫ברור שההודעה היא לגבי סוסנה.‬
‫יכול להיות שזה משהו אחר.‬
‫מה עוד זה יכול להיות?‬
‫הזוג הקטן לא מסכים.‬
‫שתוק.‬ ‫-מספיק.‬
‫נניח שמישהי ידבר.‬
‫יש להם הוכחות?‬
‫לא.‬
‫זו תהיה המילה שלהם נגד שלנו.‬
‫בדיוק. בלי הוכחות,‬ ‫הם לא יכולים להתעסק איתנו.‬
‫אמרתי להם, "אנחנו צריכים ללכת למשטרה,‬
‫אנחנו צריכים לקבל עזרה‬ ‫ולתקן את זה", אבל לא.‬
‫הם כל כך עקשנים.‬
‫סופיה, אני יודע שזה קשה.‬
‫בואי נראה בזה משימה חדשה לשנינו.‬
‫מה דעתך?‬
‫בסדר.‬
‫מה עלינו לעשות?‬
‫לחקור מי הזיז את הגופה.‬
‫או…‬
‫לגלות מי שלח את ההודעה.‬
‫זה חשוב מאוד.‬
‫זה אותו אדם. אתה תראה.‬
‫בסדר.‬
‫איזה ריח יש ליד שלך?‬
‫אין מצב, אחי.‬
‫אין מצב.‬
‫אחי.‬
‫תריח את היד של ג'רי, זה נפלא.‬
‫אתה שוב מתפרפר?‬
‫כן, אחרת למה שאצא?‬ ‫-אתה צודק.‬
‫תראה לי תמונה של רוסיטה.‬
‫קדימה, תראה לי תמונה שלה.‬
‫היא מצצה לך, נכון?‬
‫תן לי לראות.‬
‫טוב, הינה.‬
‫יש לך תמונות של רוסיטה?‬ ‫-אתה מאחר.‬
‫וואו, אחי.‬ ‫-תירגע, טמבל.‬
‫תראו.‬
‫תראו את הרגליים הארורות האלה!‬
‫בכנות, אני לא יודע‬ ‫אם זה הרעיון הכי טוב, סופיה.‬
‫טוב, אנחנו חייבים לנסות, נכון?‬
‫אף אחד לא ראה אותו מאז שסוסנה מתה.‬
‫ועכשיו?‬ ‫-תראה.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-את מי אתם מחפשים?‬
‫את גוארו.‬
‫אנטוניו.‬
‫-אנטוניו סגוביה.‬
‫טוב, תיכנסו.‬
‫תודה.‬
‫סמכי עליי.‬
‫גוארו.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫שבו, בבקשה.‬
‫אוי, חאוויטו.‬
‫היי!‬ ‫-סופיה.‬
‫תעזבי את החלון.‬
‫רציתי לפתוח אותו כדי לאוורר קצת.‬
‫אני יכולה?‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה, חאוויטו.‬
‫אז?‬
‫למה אתה כאן?‬
‫יש לי בעיות בכדורגל.‬
‫יש לך עוד מורה לחינוך גופני.‬
‫אחרי כל השנים האלה,‬ ‫אני בטוח שזה בא לך באופן טבעי.‬
‫שיחקתי בייסבול.‬
‫בייסבול.‬
‫מה שלומך?‬
‫מה?‬
‫מה שלומך?‬
‫אני מתגעגע אליה מאוד.‬ ‫-היא הייתה אדם נהדר.‬
‫-אני כל כך מצטער, גוארו.‬ ‫-אנחנו כל כך מצטערים.‬
‫באמת.‬
‫רבנו באותו אחר הצוהריים.‬
‫ויצאתי לשתות.‬
‫כשחזרתי, היא כבר…‬
‫ראית משהו מוזר?‬ ‫-חאווי.‬
‫סליחה?‬
‫גוארו.‬ ‫-לא, לא התכוונתי…‬
‫לא, מטומטם!‬ ‫-תירגע!‬
‫ראיתי את אשתי מתה!‬
‫לא לזה התכוונתי.‬ ‫-תירגע.‬
‫מה אתה מנסה להגיד?‬ ‫-זו הייתה תאונה.‬
‫זו הייתה תאונה!‬
‫היא הייתה המנהלת במשך כמה ימים.‬
‫היא בילתה הרבה זמן במשרד שלה,‬ ‫היא הייתה לחוצה.‬
‫היא הייתה עייפה.‬
‫והיא נעלה עקבים גבוהים מאוד.‬
‫היא חזרה הביתה, ניסתה לפתוח את החלון ו…‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫באחר הצוהריים ההוא היא התוודתה ש…‬
‫שהיא בגדה בי.‬
‫אמרתי לה ללכת לעזאזל.‬
‫גוארו, זאת לא אשמתך.‬
‫המילים האלה לא מגיעות לי.‬
‫אמרתי לחבר שלך את אותו הדבר.‬
‫מה? איזה חבר?‬
‫ראול.‬
‫אנחנו אנשים רעים?‬
‫ממתי לראול אכפת מאנשים?‬
‫תראה, אולי אתה צודק והוא הזיז את הגופה.‬
‫כמובן.‬
‫התעלית על עצמך.‬ ‫-וואו, אחי.‬
‫באמת עשית את זה.‬
‫קשה להשיג את זה.‬ ‫-נכון.‬
‫ילד פלא מחורבן, עבודה טובה.‬ ‫-זה נכון, בנאדם.‬
‫כל הכבוד.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה קשוח.‬ ‫-תיהנה. בבקשה.‬
‫קדימה, תעשה את זה.‬
‫תן לי את זה.‬
‫בלי פחד.‬
‫- הודעה נכנסת מ"כל_הסודות_שלכם" -‬
‫זה כל_הסודות_שלכם.‬
‫אין מצב. גם אני קיבלתי.‬ ‫-גם אתה?‬
‫זה אותו הדבר.‬
‫זה חלק מאותה תמונה.‬
‫זה כאילו חסרים בה חלקים.‬
‫הם חתוכים.‬
‫אבל, חאווי, זה…‬
‫לא יכולתי לישון בגלל ההודעה הזו.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫פבלו, שלחתי תמונה לטלפון שלך, אפשר לראות?‬
‫תוכלי להגיד לנו מה את עושה, סופיה?‬
‫זאת התמונה ששלחו לג'רי.‬
‫אין מצב, אלה…‬ ‫-לא יכול להיות.‬
‫סוסנה!‬ ‫-תפסיק, אחי.‬
‫תפסיק, אחי.‬
‫טוב, חסרה לנו זו של מריה.‬
‫חסרה לנו גם…‬
‫מה קרה?‬
‫תראה לי את התמונה שלך.‬
‫איזו תמונה?‬ ‫-אל תעמיד פני טיפש.‬
‫התמונה ש"כל_הסודות_שלכם" שלח לך.‬ ‫איפה היא?‬
‫אני לא יודע על מה אתם מדברים.‬ ‫לא קיבלתי כלום.‬
‫אז אני לא היחיד שלא קיבל תמונה.‬
‫אבל זה הגיוני מבחינתך. לא היית שם.‬
‫אבל אתה…‬
‫קיבלתי משהו אחר.‬
‫זה היה במהלך המסיבה.‬
‫הרחפן.‬
‫למה שלחו לך רחפן?‬
‫- רוצחים -‬
‫סופיה, את יודעת הכול, נכון?‬
‫מי צילם את התמונה הזאת?‬
‫האדם היחיד שהיה שם שלא נמצא בתמונה.‬
‫לכן לא קיבלת הודעה.‬ ‫-ידעתי שזה היה הוא.‬
‫אתה רציני?‬
‫תגיד לי למה אני לא צריך להרביץ לך.‬ ‫-למה שאשלח את זה לעצמי?‬
‫ברור שהטלפון שלי נפרץ.‬
‫למה צילמת את זה?‬
‫שיהיה משהו נגדכם, אידיוטים.‬
‫חשבתי שתדפקו אותי אחרי מה שקרה.‬
‫אלוהים, ראול.‬
‫מה עם גוארו? למה היית בבית שלו?‬
‫למה היית שם?‬ ‫-בגללך.‬
‫רציתי לדעת מי הזיז את הגופה‬ ‫כדי שלא תחשבי שזה הייתי אני.‬
‫אז לא הייתי משקר לך שוב.‬
‫כדי לא להמשיך לאכזב אותך.‬
‫ובכן…‬
‫למי שמתעסק איתנו‬
‫יש את ההוכחה שהוא צריך.‬
‫אמרתי לכם, זה ילווה אותנו לנצח.‬
‫אני רוצה להעלות על נס את בית הספר הלאומי.‬
‫שיתרומם כמו איירבוס-איי-380,‬
‫שהוא מטוס נהדר.‬
‫אני אמריא כל כך גבוה.‬
‫אני מתה ללכת למכללה.‬
‫אני לא כועסת שהייתה לי שנה כושלת,‬
‫כי גיליתי את המשחק.‬
‫ו…‬
‫זה מה שאני רוצה לעשות‬
‫כל חיי.‬
‫אני רוצה לטייל בעולם, לנסוע לאירופה.‬
‫אולי אני אגיע לטולום.‬
‫אבל בכנות,‬
‫לא תשכחו אותי בקלות כזאת.‬
‫- למה השארתם אותה לבד?‬ ‫רוצחים -‬
‫תרגום כתוביות: יפעת גריצמן‬