Du…är lady Whistledown.
-Colin, jag… -Förneka det inte.
Jag hörde dig tala med tryckaren.
Jag sprang efter dig för att jag var orolig för dig.
Rädd att du hade blivit bortrövad till den här stadsdelen.
Men sanningen var den att det var du som tryckte kvällens blad.
-Inte kvällens blad. -Men alla de andra?
Är det inte du som har varit lady Whistledown hela tiden?
Så många gånger du har ljugit för mig.
Så många saker du har skrivit om mig och min familj.
-Colin… -Jag visste att det var nåt.
Men jag klandrade mig själv, som om…
Som om jag inte förtjänade din kärlek. Men det är du som har handlat fel.
Jag förlåter dig aldrig.
Köp Whistledown! Whistledown!
Whistledown!
Högst ärade läsare,
om ni trodde att jag skulle bli tyst av att bli avslöjad gissade ni fel.
Det var det värsta!
Jag skyr inte er förebråelse när ni nu vet att jag skriver
från ett av Mayfairs mest ryktbara hem.
Inget hushåll är så klart perfekt, även om vissa försöker påstå sig vara det.
Ta Bridgerton House och deras skinande rykte som exempel.
Undertecknad undrar vad som egentligen händer bakom stängda dörrar.
-Får vi läsa? -Nej.
Vi vet att lady Violet Bridgerton prisar giftermål av kärlek över allt annat.
Men är kärlek en ursäkt
till att flera av hennes barn har haft påskyndade förlovningar?
Familjen kanske inte vet skillnaden mellan kärlek och lust.
Sen har vi också det faktum att det finns så många Bridgertonbarn.
Undrar ingen varför de har så många? Det gör i alla fall undertecknad.
Kan det vara så att några av dem har osäkra faderskap?
Vilka lögner hon skriver!
-Whistledown är här. -Vi har den redan, tyvärr.
-Det har kommit en till. -Gregory, ge den till mig!
Ja ja.
LADY WHISTLEDOWNS SOCIETETSBLAD
Tack och lov.
Högst ärade läsare.
Någon har visst försökt låtsas vara jag.
Jag kan inte längre sitta och se på.
Undertecknad dömer inte det någon gör i ren desperation.
Men trots att jag må komma med skvaller så talar jag alltid sanning.
Jag tolererar inte lögner.
Cressida Cowper är inte jag.
Om hon var det skulle hon nog ha skrivit
om den stora skuld lord Blackburn vägrade betala till lord Samson i veckan.
Eller att fru Newham gav sin husa sparken igår, helt utan vidare,
bara för att hon bad om en ledig dag.
Jag tänker inte ens nämna de små elakheter herr Davidsons hustru uthärdar dagligen.
Eller förresten, det gjorde jag ju just.
Jag säger detta för att påminna er om att undertecknad,
den riktiga lady Whistledown, alltid är uppmärksam.
Något jag anser att fröken Cowper borde försöka ta efter.
Du stannar här inne tills tant Joanna hämtar dig.
Innan dess lämnar du inte det här rummet.
Vänliga hälsningar, lady Whistledown.
Bra att det här med fröken Cowper och Whistledown är över.
Nu kan alla fokusera på vårt stundande bröllop.
Jag vill ha alla societetens ögon på dig.
Hur många ögon tror ni att societeten har?
Dubbelt så många som personer, tror jag.
Sedan Penelope förlovade sig har Prudence inte kallat mig
varken dåre, dumskalle eller gås. Jag börjar känna mig smart.
-Det är du, min kära. -Jag menar att det är nåt fel på henne.
Det är sant.
När jag försöker ta henne i handen slår hon inte bort mig med samma energi.
Den mest storslagna bröllopsfrukost Mayfair nånsin har skådat.
Det blir vår triumf, Penelope.
-Är du inte glad? -Ursäkta mig, mamma.
Följer du Whistledown igen?
-Det var en särskilt bra utgåva. -Jag kanske borde läsa den då.
-God dag. -God dag, Penelope.
Jag går och läser det här…där borta.
Pen, du gjorde det. Ingen tror på Cressida längre.
Jag är faktiskt glad över att du ger ut dem igen.
Eloise, han vet.
Colin följde efter mig igår.
-Hur är det med honom? -Han är vansinnig.
Vi ska gifta oss i veckan, men nu vill han inte ens prata med mig.
Eloise, vad ska jag göra?
Jag kan inte hjälpa dig, Pen.
Tack för allt du har gjort, men jag känner mig redan i kläm mellan dig och Colin.
-Det kanske jag alltid har varit. -Nej.
-Du träffade Colin först. -Jag var bara förälskad.
Det blev en vänskap med tiden, men…
…du är den bästa vän jag nånsin har haft.
Det är hemskt att inte vara med dig.
Jag står inte ut med tanken på att förlora dig. Eller någon av er.
Jag förstår.
Det är mitt problem med Colin.
Lycka till.
Du hade tur att lady Whistledown gav ut sitt blad i rättan tid.
Tack. Vilken galla från den där Cowpertösen.
Den krisen är i alla fall avvärjd. Men nu har jag en ny att avvärja.
Tror du att jag skulle kunna få en audiens med drottningen?
Hon är tyvärr på ganska dåligt humör.
Jag rekommenderar inte att du tar upp Francesca för tillfället.
Hon är inte glad att Whistledown kom undan ännu en gång.
Francesca kanske hade rätt. Jag skulle ha pratat med henne på balen.
Du har inte gjort nåt fel.
Vi försöker alltid, med all vår kraft,
men vi kan inte alltid bära hela världen på våra axlar.
Det låter olikt dig.
Förlåt mig.
-Jag kanske kan övertala Hennes Majestät… -Det behövs inte.
Något du och din bror har gemensamt
är en väldigt välvillig drift att alltid hjälpa andra.
Men du vet väl att jag bryr mig om dig med eller utan er hjälp?
Jag kommer att finnas här för dig, Agatha. För alltid.
Även när jag inte har några ogifta barn kvar att hjälpa.
Tack, Violet.
Det betyder mycket för mig.
Hur länge har du vetat?
Jag såg dig gå ut ur ett privat rum med Penelope igår
strax innan jag hittade henne.
-Jag bad henne att berätta. -Du borde ha sagt det.
Du borde ha sagt att du var kär i henne innan ni snubblade in och var förlovade.
Jag visste det inte förrän i fjol.
Jag var för ledsen för att tala om det.
Jag har försökt att få henne att berätta. Och sen tänkte jag…
Varför göra dig ledsen också?
Bladet har varit rättvist i år.
Skarpt och bitande, visst,
men hon har inte skrivit något förintande om någon.
-Eller bara om de som förtjänar det. -Minns du inte vad hon skrev om mig?
Det var förstås inte så bra.
-Har du redan förlåtit henne? -Jag vill göra det.
Kan du göra det?
Du ska skatta dig själv ovanligt lycklig som aldrig har varit förälskad.
Stig på.
Ska vi ha bröllopsfrukosten här?
-Är det för litet? -Hur många ska vi bjuda?
Jag ska visa hur vi tänkte ha det.
Det här är verkligen min favorit…
Colin?
-Kan du inte ens se på mig? -Mamma undrade varför vi inte hade setts.
-Jag ville inte väcka misstankar. -Kommer du att ställa in bröllopet?
Jag är en hedervärd man.
Och vi har varit…nära varandra.
Du kanske planerade att snärja mig så.
Jag ville inte snärja dig. Jag älskar dig.
-Vad blir det här för äktenskap? -Det beror på.
Jag såg att Whistledown inte kom i morse.
Ska du sluta ge ut bladet?
Jag…
Jag vet inte.
Låt oss ta oss igenom bröllopet så bestämmer vi om äktenskapet sen.
Här ska vi ha en kvartett, eller till och med en kvintett.
Jag ska se om ungdomarna vill ha något att dricka under den…långa rundvisningen.
-Det var trevligt att se herr Bridgerton. -Ja.
De förlovade borde ju vilja vara tillsammans innan sitt bröllop.
-Jag vet inte vad det är, lady Bridgerton. -Inte jag heller.
Herrn.
Ni fick besök medan ni var ute. Hon lämnade en lapp.
Tack.
Snälla, låt mig förklara. Tilley.
Jag hade tänkt…
…prata med dig om min situation med Paul på tu man hand först.
Men sen kom du visst på oss.
Vad är det för situation?
Herr Suarez och jag har en relation som är ganska lik den som du och jag har.
Vänskaplig, avslappnad…och ibland intim.
Och herr Suarez gillar också att vara intim med män.
Han trodde att ni två hade känt en…
…gnista.
Jag har känt män som herr Suarez, men har själv aldrig känt mig frestad…
…förut.
-Frestas du av alla kvinnor du möter? -Nej.
Den här världen, så vitt vi känner den, omfattar tusentals kilometer
och miljontals människor.
Men ändå vill de att vi ska tro att de enda som är värda att tala med
är de tusen som bor inom några hektar från Grosvenor Square.
Vi klär upp oss och vi promenerar. Vi lämnar visitkort och vi gifter oss.
Vi följer alla regler.
Det är sällan vi ifrågasätter meningen med allt.
Så mycket i sällskapslivet är onaturligt.
Känslan mellan två personer av vilket kön de än må vara…
…är naturligare än något annat.
Om du inte kände något för herr Suarez så kan vi, du och jag, fortsätta ensamma.
Men jag ska säga dig…
Mitt tjänstefolk är väldigt diskreta.
Ja.
Frun. Lord Anderson är här.
Då så.
-Lady Bridgerton, vad fint att se er. -Detsamma, lord Anderson.
-Det var längesedan. -Allt för längesedan.
-Vill ni ha lite fika och en kopp te? -Hemskt gärna.
-Hur mår ni? -Jag mår…
Tja… Francesca är lite distanserad för tillfället.
Sa jag att hon har förlovat sig med lord Kilmartin i smyg?
-Det visste jag inte. Gratulerar. -Tack.
Nu väntar vi bara på drottningens välsignelse.
Vi kommer tyvärr nog att behöva vänta ganska länge.
Som Aristoteles sa: "Tålamod är beskt, men dess frukter söta."
Lady Bridgerton,
när Francesca och lord Kilmartin har fått ordning på sitt,
tror ni att vi två kanske skulle kunna utforska något tillsammans?
Jag är inte ointresserad av utforskning.
Men jag vet inte om jag är redo för det förrän de har fått ordning på sitt.
Speciellt eftersom jag inte är den enda som behöver få ordning.
Vi har fått brev från tant Joanna. Hon har rest idag för att hämta dig.
Hon är nog här om en vecka eller två.
Snälla, mamma. Du måste sätta stopp för det här.
Jag kan inget göra.
Din far skickar mig till landet också om jag lägger mig i.
Om jag också blir bannlyst kan du aldrig komma tillbaka till societeten.
Men vi gjorde det tillsammans.
Jag sa åt dig att undvika den där Bridgertontösen.
Om du hade lyssnat hade det här inte hänt.
Varför skrev vi så elaka saker om familjen Bridgerton?
Vi kunde ha valt en annan familj.
Det står så ofta om dem i Whistledown.
Det hade varit konstigt att inte nämna dem.
Det skadade verkligen inte heller att ta ner dem på jorden lite.
Varför tänker du på det nu?
Jag skulle kanske inte ha svikit Eloise.
Hon är den enda som har visat mig sann vänskap.
Och var är hon nu när du behöver tröst?
Har jag inte lärt dig att i vår värld ansvarar var och en för sig själv?
Speciellt bland kvinnorna.
Jo, det har du.
Glöm inte det.
Visst ska man dricka,
men blir brudgummen för full natten innan bröllopet
riskerar han att råka illa ut.
Drick med mig då, och hjälp mig att jämna ut risken.
Ikväll kan nog ingen hålla jämna steg med dig.
-Jag trodde inte ni drack så mycket. -Nej.
Men till mitt försvar ogillar er mor mig.
-Hon ogillar väl inte er? -Jag tar det.
Lord Kilmartin, vår mor avgudar dig.
Men vår mor är också förtjust i storslagna kärleksberättelser.
Vad ska han göra? Har ni inga praktiska råd?
Ni kanske skulle göra något dumdristigt. Något djärvt. Uttala er.
Kasta sten? Kasta sten på Francescas fönster i natt.
Nej.
Ni anstränger er för mycket med att visa respekt.
Djärv?
Om jag ska vara djärv, behöver jag lite tid att tänka ut nåt.
Jag ska nog också gå hem. Det är märkligt att vara på en annans klubb.
Nej.
Fru Mondrich och jag har haft ett fullt schema i veckan. Jag är slut.
Vi ses imorgon bitti.
Kom.
Det kanske är dags för oss också.
Gå du. Jag vill vara ensam lite.
-Är allt som det ska? -Är allt som det ska med dig?
Jag hade hoppats att du skulle komma kvällen innan bröllopet.
-Genevieve, Colin kom på det. -Kära nån.
Han vet inte att du är inblandad.
Det var ju bra.
Men hur är det med dig?
Lättad…på ett sätt.
Det har varit plågsamt att ha en hemlighet.
Men han hatar mig för det, och det har han all rätt till.
Jag ska snart gifta mig med mannen jag älskar…
Men förtjänar jag honom?
Du har fattat en del mindre välbetänkta beslut.
Du var så ung och visste inte vilken makt du hade.
-Rättfärdigar det något? -Nej.
Man kan inte göra om det förflutna.
Det enda man kan göra är att stå fast vid sina val
och se framåt.
Ska du fortsätta skriva?
Jag har inte gjort det i veckan för Colins skull.
Men jag försökte sluta innan han kom på mig, och…
Det var som att mista en del av mig.
Sann kärlek finns inte,
om man inte först hittar sitt sanna jag.
Grattis på bröllopsafton.
Vad gör du här ute?
-Jag skulle… -Nej, svara inte.
Jag har tydligen hittat dig mitt uppe i något…hemlighetsmakeri.
Jag vill inte veta.
Och vad har du för hemlighetsmakeri på gång
ensam kvällen innan vårt bröllop?
Vilken rätt har du att fråga?
Efter alla hemligheter du har haft, och allt du har skrivit genom åren?
All skada du har gjort.
Du har rätt.
Jag vet hur mycket skada jag har gjort, och jag är ledsen för det.
-Vad tänkte du när du skrev om Eloise? -Jag försökte skydda henne.
-Jag vet att jag tänkte fel. -Och om fröken Thompson?
-Du avslöjade och ruinerade henne. -Jag försökte skydda dig.
-Då skulle du ha sagt det. -Jag vet.
Har du så lite respekt för mig?
Det gör du tydligtvis inte efter det du skrev om mig i år.
Att jag inte känner mig själv. Vad tänkte du då?
Jag tänkte…
…att jag ville ha gamla Colin tillbaka. Inte den stoiker du kom tillbaka som.
Du betedde dig som om du inte behövde nåt.
Det är ju du.
Den snälla, känslosamma och lite livliga, godhjärtade mannen jag älskar.
Jag borde ha sagt det. Jag borde ha gjort många saker.
Och med självförtroendet du hjälpte mig att finna kan jag göra det.
Du behöver inte Whistledown längre.
Jag behöver inte gömma mig bakom henne, men det är inte helt utan värde.
Vet du vad som är förödmjukande?
Jag lät dig prata om min dagbok som om jag var en stor författare.
Och hela tiden är du själv den kändaste skribenten i hela Mayfair.
-Jag menade vad jag sa om dina skriverier. -Det är farligt här ute på kvällen.
Det är farligt att leva ditt dubbelliv.
-Jag var försiktig. -Du var dum.
-Jag kan ta vara på mig. -Vad har du mig till då?
Colin, jag älskar dig!
Jag älskar dig.
Stå stilla.
Vi ses imorgon.
-Jag vet. Jag sa det. -Ja.
Det glömmer jag aldrig… Tror du?
-Där är du ju. Vi tänkte lägga oss. -Det är väldigt sent, Colin.
Kate!
Var har du varit?
Vad är jag? Leverpudding?
Vad gör ni här? Jag trodde ni skulle komma imorgon.
Din mamma ringde oss. Hon trodde att du behövde äktenskapsråd.
Hon vet visst allt.
-Vad händer mellan dig och Penelope? -Det är bra mellan oss.
Den doft du sprider av förjäst frukt tyder på något annat.
Vi firade.
Två glas är att fira, en flaska är ett rop på hjälp.
Jag vill inte lägga mina sorger på er, med ert perfekta äktenskap.
-Tror du att det är perfekt? -Är det inte det?
Visst är vi lyckliga nu, men det tog oss tid att komma hit.
Tid att komma till kyrkan.
Du och Penelope har varit vänner länge.
Ja, men… Jag är inte så säker på att jag känner henne längre.
Vad har hänt?
Det har vi inte med att göra.
Alla har sina hemligheter, och alla har gjort misstag i livet.
Det måste finnas en anledning till att du har hållit av Penelope så länge.
Gör det du har fått reda på verkligen att det inte räknas längre?
Låt inte ett enda misstag styra hela ert förhållande.
Äktenskap måste man jobba på. Men det är det värt.
-Vi behöver inte jobba. -Du är tröttsam ikväll.
Det kanske bara är sent.
Vi ses i kyrkan imorgon.
God natt.
Jag drack en hel flaska innan mitt andra bröllop.
Det var absolut att fira.
Tre råa ägg på morgonen.
Det är inte din betjänts fel.
Jag smög in.
Den natten du rymde… nästan rymde…
…hade jag ingen uppfattning om vad du rymde från.
Jag var bara tio år.
Jag visste bara att världen utanför huset var farlig för flickor.
Jag tänkte att om du stannade kvar lite längre,
kunde jag kanske hinna visa dig att jag var nåt.
-Visa far att du var nåt, menar du? -Nej, dig.
Jag har hört dig tala nedlåtande om dig själv som ung flicka.
Men du var beslutsam redan då.
Att du ens drömde om att rymma.
Du hade något i dig hela tiden. Ett mod jag aldrig kunde ens drömma om.
Vad jag har önskat att jag hade sagt emot honom.
För dig och för mig själv.
Det var inte bara du som fick känna att du inte var god nog.
Varför har du aldrig sagt något av det där?
Jag inte bara beundrade dig, jag var rädd för dig också.
Den skräckinjagande varelsen jag blev.
Jag kanske omedvetet lärde mig något av far.
Du är inte alls som han.
Förutom käppen.
-Fast din är mycket elegantare. -Gå inte på käppen.
Du fick väl alla familjens friska leder.
Jag har varit hård mot dig.
Mitt liv är äntligen fyllt av lycka.
Jag var rädd att du skulle ta det ifrån mig.
Den lycka är jag ute efter,
hoppas jag innerligt att du är en stor del av.
Jag måste tala med betjänten. De borde upptäcka besökare.
Kom. Nu ska vi gå på bröllop.
Är ni redo för klänningen?
Ja, Varley.
Du kommer att bli en så vacker brud.
Vad har hänt?
Ers Majestät, jag stukade foten när jag jagade ett tidningsbud.
Jag förstår. Vad fick du veta?
Han sa…
Han visste inte vem Whistledown var, men hans köpare bor mestadels i Mayfair.
Så han tror att lady Whistledown också bor där.
Tack. Vi ska undersöka det.
Ers Majestät.
Jag har funderat länge och väl på problemet med att hitta skribenten.
Jag har dragit slutsatsen att det kanske är så att lady Whistledown
inte alls är en kvinna.
Ni förstår, Ers Majestät, lady Whistledown är en pseudonym.
Det får mig att tro att hon skulle kunna vara en man…
Tack.
Oj, där är lady Barragan, vars lunchbjudning vi inte gick på.
Nu vill hon ännu hellre ha oss på nästa bjudning.
Jag älskar bröllop.
Vårt var perfekt.
Nu gäller det.
Är du beredd?
Kära församling.
Vi har samlats här inför Gud och denna församling
för att förena denna man och denna kvinna i heligt äktenskap.
Tager du denna kvinna till din äkta maka,
att leva med i heligt äktenskap?
Avstår du från alla andra och håller bara henne
så länge ni båda lever?
Jag, Colin Bridgerton,
tar dig, Penelope Featherington,
till min äkta maka att älska i nöd och lust.
Jag, Penelope Featherington,
tar dig, Colin Bridgerton,
till min äkta make, att älska i nöd och lust.
Med denna ring blir jag din.
Med min kropp dyrkar jag dig.
Ta varandra i hand medan jag förkunnar att ni nu är man och hustru.
I Faderns och Sonens och den Heliga Andens namn.
Amen.
-Mamma, du har överträffat dig själv. -Tycker du om den?
Den är verkligen…storslagen.
Grattis, Penelope.
Du är…en väldigt vacker brud.
-Vill du säga hur du känner på riktigt nu? -Jag känner så på riktigt.
Tack.
-Vilket vackert bröllop! -Tack, Hyacinth.
Penelope var så vacker. Varför ser du så frånvarande ut?
-Det här var… -Vilken bröllopsfrukost.
Marcus och jag kom tillsammans, men tappade bort varandra bland alla gäster.
Är du på bättre humör nu?
Ja. Att sluta fred är skönt.
-Du kanske skulle testa. -Det är min avsikt.
Är allt bra med dig?
Jag såg dig gråta under vigseln.
Jag förlorade ännu en vän till äktenskapet.
Eller så var det damm.
Vilken bror eller syster tycker du bäst om?
Gregory, så klart.
Okej.
Men jag vet att ditt hjärta rymmer oss allihopa.
Kärleken är inte begränsad, Eloise.
Din vänskap med Penelope ska du skatta dig lycklig för.
Likaså din vänskap med Colin.
Det är dammigt här också.
Ursäkta mig. Jag ska ta ett glas champagne.
-Ert te, fröken. -Jag behöver hjälp.
-Ni är så hjärtligt välkomna. -Vi ska verkligen försöka komma.
-Ja, självklart. Ha det bra. -Underbart.
Tack.
-Herr och fru Mondrich? -Ja.
-När skrev Edwina sist? -När vi kom hem.
Hon skrev att hennes nya man
både läser mycket och har fått henne att älska naturen.
-Din syster? -Chockerande va?
Hon har ridit med honom.
Jag är så avundsjuk.
Du kan inte föreställa dig hur fin vår stad i Indien är.
-Det var så längesedan jag red där. -Jag vill gärna se den.
Jag vill faktiskt se den snart.
-Innan barnet kommer. -Nu?
Jag vill så klart åka dit med dig en dag men det tar många månader.
Om vi åker nu hinner vi förbereda allt så att du kan föda där.
Jag vet att du älskar vårt liv här.
Du har blivit en del av vår familj, men det känns som om något saknas.
Vad skulle din mor säga? Hon skulle missa sitt barnbarns födelse.
Vårt barn…kommer alltid att bära namnet Bridgerton.
Men jag vill att barnet ska känna sig som en Sharma också och kunna sin historia.
Det är viktigt för mig att vi kan dela den historien med barnet tillsammans.
Det skulle mamma förstå. Och vi kommer ju tillbaka.
Få mig inte att älska dig mer, det klarar jag inte.
-Vad underbart. -Tack.
Penelope, har du trevligt?
-Ja, men det är mycket att ta in. -Ja, bröllop är aldrig till för brudparet.
Inte ens när paret har det bra.
Tack.
För att jag får lösa det själv.
Bröllopet kunde ju inte planera sig själv, jag hade inte tid med er.
Vad det än är, är jag säker på att ni löser det.
Det viktiga är att ni är gifta nu.
-Kan vi…? -Jag…
Kan vi komma härifrån?
Jag har stått så mycket vid väggarna så här.
-Jag vill inte göra det längre. -Vart ska vi gå?
Kanske…
…in i mitten.
Jag orkar nog inte hälsa på fler gäster.
Då kanske vi kan dansa.
Det är bröllopsfrukost.
-Solen är fortfarande uppe. -Jag vet.
Men jag vill gärna dansa med min äkta man i dagens ljus.
Om vi kan dansa i kyrkan, varför inte här?
Låt gå.
Får jag lov?
Lord Kilmartin. Det menar du inte.
-Varför inte? -Du dansar väl inte?
Kanske inte.
Men vi kanske borde vara mer djärva och visa oss lite mer.
Lady Bridgerton.
Tack för inbjudan.
Lord Anderson, jag är glad att ni kunde komma.
-Och med er syster. -Ja, vi har fått ordning på vårt.
Än ni då?
Det verkar som om jag snart har ordning på mitt också.
-Han trampar snett. -De rör sig fint.
Nej. De.
Vår familj är lycklig och sammansvetsad. Ta inte det för givet.
Hennes Majestät Drottningen.
-Det är drottningen. -Vad gör hon här?
Lady Featherington.
Ers Majestät.
Alla som inte tillhör familjen Bridgerton kan gå nu.
Nu.
Penelope.
Du tillhör familjen Bridgerton.
Någon här i rummet döljer något.
Jag går inte förrän den personen erkänner.
Ju längre du väntar, desto mer irriterad blir jag.
Kliv fram.
Erkänn.
Det är jag.
Jag har en hemlighet.
-Du? -Ja.
Jag är förlovad med lord Kilmartin.
Jag uppskattar Hennes Majestäts intresse för mig,
och har därför inte vågat säga något, men jag älskar lord Kilmartin.
Och vi tänker gifta oss.
Om Ers Majestät tillåter det så klart.
Det var inget mysterium, fröken Francesca.
Dina romantiska känslor har varit tydliga ett bra tag nu.
Jag behöver inte godkänna ert äktenskap.
Det är inte därför jag är här.
Jag talar om Whistledown. Jag vet att hon är här i rummet.
Jag kom nära förra året. Kittlande nära.
Det var inte förrän Cowpertösen skrev lögner om den här familjen
som Whistledown sprang till tryckeriet.
Hon måste ha haft en aning om vad fröken Cowper tänkte trycka.
Det lockade ut henne i ljuset. Och varför?
Hon bara måste vara en av er.
Ers Majestät.
Om något sådant skedde i mitt hem skulle jag känna till det,
och ha satt stopp för det för längesedan.
Låt gå.
Håll tand för tunga en natt till.
Snart ska jag nog få er att tala.
Jag visste inte om jag skulle tiga eller tala.
Det var bra att du teg. Men det visar tydligt vad du måste göra.
Du måste sluta skriva.
Eller hur?
-Colin, jag… -Hon kommer att upptäcka dig.
Så länge du är Whistledown hänger lögnen över våra huvuden.
Vet du hur det känns att aldrig kunna vara sig själv?
Det vet du inte, för du är inte en kvinna.
Du kan välja att bli vad du vill,
men vi kvinnor kan bara dölja de saker som världen inte accepterar.
Jag är Whistledown.
Det tänker jag inte ändra på.
Det kan jag inte acceptera.
Colin, det är vår bröllopsnatt.
Jag sover på soffan.
Jag hämtar vagnen.
Det ordnar sig.
Det gör det.
Herr Bridgerton.
Benedict.
-Vad trevligt att se er. -Detsamma.
Jag har funderat på erbjudandet.
Och?
Tja…
W. SMITH OCH SÖNER TRYCKERI
God kväll.
Har ni åkt vilse?
Nej. Jag vill ha mina pengar. För Whistledown-bladet ni tryckte?
Den som kom från Cowpers hus.
-Vi har inte tryckt något sådant. -Okej.
Jag har redan varit på tre tryckerier. Det kan inte finnas många fler.
Men ni är väl inte hon? Jag har alltid velat träffa henne.
Chefen på mitt förra jobb tryckte åt henne.
Men han sa att hon var rödhårig.
Vad sa han mer?
Undertexter: Sara Palmer