ДЕНЬ 5 — ХМАРНО 15:41 — 10°С
Ми не про це говорили.
Не в цю гру ми намагалися грати.
Через Байо ми опинилися в жахливому становищі.
Це єдині люди по сусідству.
-Усе нормально. -Усе добре.
Добре.
Усе буде добре.
Гадаю, це було неправильно. Буде помста…
Ми не відтяли голову змії, ми її лише вдарили.
Блін! Як це мене все бісить!
-Так. -Трясця!
Байо — ****!
Я був такий злий. Хотілося наваляти йому як слід.
Я збирався грати чесно, але коли випрошують, то отримають.
Капітан, Зак, засмучений.
Не знаю, чому він засмутився. Нам треба було напасти.
У нас буде більше влади, більше кухонного приладдя.
Завдання виконане.
Я побіг до Альфи.
Треба було попередити всіх у таборі, поки не повернувся Байо,
що серед нас є людина, якій не можна довіряти.
Єдиний варіант: проголосувати проти нього й змусити його випустити ракету.
16 ГРАВЦІВ
ЗАК КОМАНДА «АЛЬФА»
БАЙО КОМАНДА «АЛЬФА»
ТОНЯ КОМАНДА «АЛЬФА»
ТРЕ КОМАНДА «АЛЬФА»
ЛИШЕ ОДНЕ ПРАВИЛО
ДРЮ КОМАНДА «БРАВО»
ДРЕЙК КОМАНДА «БРАВО»
ЕМІЛІ КОМАНДА «БРАВО»
СЕММІ КОМАНДА «БРАВО»
ТРЕБА БУТИ В КОМАНДІ
ХУЛІО КОМАНДА «ЧАРЛІ»
БРІ КОМАНДА «ЧАРЛІ»
ДЖОЇ КОМАНДА «ЧАРЛІ»
МЕГАН КОМАНДА «ЧАРЛІ»
ЩОБ ВИГРАТИ МІЛЬЙОН ДОЛАРІВ
ЕРІК КОМАНДА «ДЕЛЬТА»
БРЕНДОН КОМАНДА «ДЕЛЬТА»
ДЖОЗЕФ КОМАНДА «ДЕЛЬТА»
ТІНА КОМАНДА «ДЕЛЬТА»
РАЗОМ ДО КІНЦЯ
ТАБІР «АЛЬФА»
Привіт.
Треба поговорити.
Байо залишився в них?
Слід було.
-Краще б його залишили. -О.
Знаєте, що зробив Байо?
Він зайшов до них, схопив їхню каструлю, схопив дві бляшанки.
Ой ****.
Це було так тупо.
Це був тріумф.
Місія пройшла успішно.
Не можна, щоб була лише одна бляшанка.
Ми віддали їм одну з білячою головою, тож виходить одну він украв.
Тепер постійно треба остерігатися нападу.
Ми помстимося.
Розтрощимо їхній табір.
Заберемо своє, а їхнє розіб'ємо вщент.
Він нас ****.
Вони нас ненавидять.
Він їм нічим не нашкодив, він нас підставив.
Я такої підлості ще не бачив.
Я живу за принципом «око за око».
Украв щось у мене — отримаєш копняка.
Я розв'яжу цю проблему.
Я злий.
Я йому не довіряю.
Я не хочу його в команді.
Ми переможемо, лише якщо виженемо його.
Поясни нам, хлопче.
Хочу зрозуміти твій хід думок.
Як тобі таке спало на думку?
Ну…
Я пішов туди з миром.
І з'явилась така можливість.
Мені не подобається, що ти зганьбив нас усіх
і навіть не порадився.
Нам треба починати грати.
Не можна поводитися безглуздо, лише щоб розпочати гру.
-Безглуздо? -Буквально.
Я так тобі скажу.
-Мені не подобаються твої слова. -Мені байдуже.
Ми говорили про чесну гру.
Тепер нам весь час доведеться стерегтися.
Ти зарано почав війну.
Не варто починати ворожнечу
з єдиними людьми, що знаходяться поруч.
Гей, вони йдуть.
-Ідуть сюди? -Брате, вони йдуть.
-Дідько. -Вони йдуть.
-Ми в повному лайні. -Це було тупо.
Я поверну їхні речі.
Ми ледве встигаємо запасатися дровами
і їжі в нас по мінімуму.
Якщо ми починаємо з кимось воювати,
ми стаємо великою мішенню
і не можемо захиститися.
Це один з найгірших сценаріїв.
Наживати собі ворогів, коли ще навіть не знаєш, яке воно то ігрове поле.
Я хочу поговорити з ними, подивитися на їхню реакцію.
На цьому етапі
я намагаюся зберігати спокій і не нервувати.
Хтось іде сюди.
Так буде безпечніше для нас.
Як справи, техасці?
Слухайте, перш ніж щось сказати, для нас це ненормально.
Ми так не живемо.
Ми просто повернемо вам це все.
Гарантую вам, на 100%, ми такого не планували.
Ми не хочемо розпалювати ворожнечу.
-Ми тут із вами самі. -Так.
Що тут скажеш, маєте в таборі змію.
-Поганець. -Він явно сам по собі.
Я не став його слухати й прийшов повернути вам усе.
У Техасі такого немає.
-Немає. -Так.
Наразі порушено питання про його вихід з гри.
-Хочете грати чесно… -Так.
…доведіть це зараз.
Просто зараз.
-Побачимо ракету — мир. -Це згуртує наші команди.
«Альфа» і «Браво» будуть у цій грі до останнього.
Але ви маєте розв'язати цю проблему.
Тут і зараз.
Гаразд. Я з ними поговорив…
По-перше, їх дуже вразило, що ми все повернули.
І навіть попри всю цю історію,
вони готові про все забути,
і мирно жити поки «Дельта» і «Чарлі» не вийдуть.
Але, кажуть, що таке можливо, тільки якщо ти вийдеш з гри.
Тож…
-Ось воно. -Вони сказали, ти взяв їхні речі.
І стояти перед ними наче як насміхатися,
«У чому ви тепер готуватимете їжу?»
Ми про таке не домовлялися.
З першого дня і таке робити.
Це частина гри, хлопці.
Я не бачу в тому всьому жодного плану й жодної тактики.
Який був план?
Повірте, треба грати жорстко.
Моя команда забуває, що це гра.
Ускладнімо їм життя.
Зробімо їх слабкими.
Змусимо їх вийти з гри.
Я тобі більше не можу довіряти.
Іди.
-В сенсі? -Ти не в команді.
Я за це голосую.
Я підтримую Зака. Не вірю,
що ти будеш діяти в інтересах команди.
Я з «Альфою» серцем і душею.
Може, серцем і душею ти з командою,
але твої вчинки говорять про інше.
Тре?
Тобі байдуже на команду.
Поки ти тут, вони — проти нас.
Тож маєш запустити ракету, якщо за 24 години не знайдеш іншу команду.
Так.
Доведеться прийняти рішення команди.
Мене зрадили.
Я думав, у мене є команда,
а її немає.
Це не моя команда.
Помилка це чи ні, команда тримається разом
і бореться разом, незважаючи ні на що.
Я вдячний вам за все.
За вогонь, за білку, за гарні історії й розмови.
Я не кажу, що тебе не люблять.
Це заради гри,
ми не можемо інакше.
З цієї хвилини у мене 24 години.
Я розумію. Це гра.
Добре.
Байо. Я бажаю йому всього найкращого,
але в довгостроковій перспективі він нам шкодить.
У команді довіра — це все.
Я тут, щоб виграти.
Він у команді — це непотрібні ризики для команди.
Я розумію, що не можу піти до «Браво»,
а з іншими командами розділяє затока.
І що мені робити?
Що там таке?
Що бачите?
Вони там усією командою.
Ось що таке.
Моя команда.
Так би мовити.
Вони думають, це якесь чаювання.
Але твоя мета — перемогти.
І цю гру виграє лише та команда,
яка ладна на все заради перемоги.
Подобається це тобі чи ні,
Я граю по-своєму,
і я в ладу із собою.
Не шкодую.
Сигнальна ракета!
Прощавай, злодію!
Була ракета!
Йо! Ракета була!
-І це не в нас! -Ви бачили?
Так!
-Оце так! -Що відбувається?
Хтось з «Альфи» вистрелив!
Чорт забирай!
Це не ми, друже.
Так!
І лишилося їх 15.
Чудове видовище.
Отримав те, що заслужив.
Карма в той самий день.
-Обожнюю таке. -Вау.
Важко було це слухати.
Хоча я розумію.
Ми б так само реагували на їхньому місці.
Я їх не звинувачую, але однаково боляче.
ТАБІР «АЛЬФА» ЗАК, БАЙО, ТОНЯ, ТРЕ
ТАБІР «АЛЬФА» ЗАК, ТОНЯ, ТРЕ
На північному березі затоки…
«Дельта» розширює пристановище пташиним гніздом,
плетеною конструкцією для вогню біля місця, де вони сплять.
Ти — назад. Я йшов у протилежному напрямку.
Так.
Хвоя вниз має дивитися, щоб вода природно…
спадала. Гаразд.
Подобається мені ці маленькі гілочки заплітати в коси.
-Буде круто. -Знаю.
Я йду у твою сторону, ти — в мою. Зустрінемося посередині.
Командна робота.
Командна робота робить дива.
Добре, що ти в моїй команді.
І я радий.
-Без дурні в голові. -Так.
Ти ж бачиш. Мені сьогодні трохи легше.
У таборі почалися сварки, але коли ми усвідомили то все,
викинули ті дурні думки з голови й знову об'єдналися.
Гадаю, для Еріка це корисно.
Він більше за всіх нас засмутився.
І оці кипіння пристрастей повернули його
до реальності й дали усвідомлення, що він упорається.
-Стара шпаківня має гарний вигляд. -Так.
-На вечерю гарячі молюски. -Гарячі молюски.
Три кілометри вниз узбережжям…
-Дмухнути на нього? -Не думаю, що це потрібно.
-Вітерцю вистачить. -Вітерець дуже поганий.
…шостий день, а команда «Чарлі» досі без вогню.
Температура стрімко падає.
Відсутність вогню збільшує ризик гіпотермії.
Трясця.
Спробуй ще.
-Усе наче робимо правильно. -У нас вийде.
Як думаєте, пір'яних паличок достатньо, щоб зайнялося?
Може, перевернемо до гори дриґом
і спробуємо так запалити?
Спробуй ще так, якщо ні — то перевернемо.
Гаразд. Може бути. Це те й саме.
-Так. Просто може бути легше. -Може бути.
По-моєму, забагато радників.
Тримай паличку вище.
Я її тут залишу.
-Нормально? -Ну…
-Я б зачекала. -І я б теж.
Стільки людей намагається вставити свою копійку.
Це командна робота. Ми стараємось, всі докладаємо зусиль.
Це дуже неприємно,
коли багато балачок і мало дій.
Я збирався піти туди й закрити вітер курткою, але…
Треба більше гілок сюди покласти.
Команді «Чарлі» вочевидь бракує конкретного лідера.
Може, варто зробити перерву? Подихайте, розімніть ноги.
Кілька хвилин нічого не вирішать.
Я люблю допомагати.
Робити свій внесок.
Що може бути краще, ніж годувати людей?
Щоб прожити в Алясці без ресурсів, треба щодня шукати їжу.
Не знайдеш, лягаєш спати голодний.
Є.
І мені такого.
Я сільський хлопець з Луїзіани.
Я далекий від боліт і полів очерету,
полювання на кабанів, риболовлі.
Мене прозвали Собака-птахолов.
Чому так?
Усі мисливці знають, що собаки-птахолови дуже енергійні
й здатні винюхати будь-якого птаха.
Знаходять. Вони його знайдуть.
Тому мене так і прозвали. Бо коли я іду по їжу,
я завжди щось приношу команді.
Треба знайти дірочку, встромити туди пальця,
подивитися, куди піде отвір,
і копати.
Так, ти соковитий.
ДЕНЬ 5 — ЯСНО 23:18 — 3°С
П'ятий вечір.
У нас тепло.
Ми знайшли рішення.
Багаття просто посередині… Як це називається, Семмі?
Вікіап.
Сьогодні було багато лайна.
Перша ракета.
Трясця. Байо.
Не думаю, що зараз
-я готовий комусь довіряти. -Так.
Треба все тримати у сховищі.
Усередині, так.
У нас білка і є краби.
Поки вогонь горить, будемо готувати по каструльці на кожного.
Споруда майже готова.
Ще день і ми добудуємо.
Багаття посередині. Димар нагорі.
Рукавички й шкарпетки сушаться.
Протягів немає.
-Ви ж знаєте, ми переможемо. -Так.
Сподіваюся.
Я приїхав за перемогою.
ДЕНЬ ШОСТИЙ — ДОЩ 1:44 — 2°С
Я наче як промокаю.
Я мокрий. Я лежу у величезній калюжі.
-Ясно, чому так холодно. -Серйозно?
Я лежу у воді.
-Там калюжа? -Так, я в калюжі.
Господи. Я весь мокрий.
Тепло майже не відчувається.
Тепер, коли ми втрьох,
я найбільше хвилююся за ночі.
-Холод. Так. -Тепло вночі. Так.
Мені холодно.
Тут холодно.
З кожним днем стає холодніше.
ДЕНЬ 6 — ДОЩ 7:21 — 5°С
ТАБІР «ДЕЛЬТА» ЕРІК, БРЕНДОН, ДЖОЗЕФ, ТІНА
Відпочинь. Ти так видихнешся.
Лягай, полеж на ньому.
Ось я і кажу. Зручно. Треба вкрити ним всю підлогу.
Мене все влаштує, головне, щоб не смерділо.
Мої шкарпетки вчора були несвіжі.
Кислятиною віддає.
У нас жива команда. Ми чудово взаємодіємо.
Ми всі задоволені й щасливі,
і це заслуга нас усіх на 100%.
Можна білок наловити.
Вони щоранку пробігають по цій лінії.
У нас у всіх є схожі навички,
але кожен із нас корисний по-своєму.
-Ножиці Мохаве. -Я такі хочу навчитися робити.
-Він на білку. -Добре.
Мені подобається Джозеф, його ставлення до всього.
Він прагне всього навчитися.
По суті, усе, що треба, — дві отакі палиці.
Зв'язуєш їх знизу, ось тут, щоб був важіль.
І коли спрацьовує,
затискає голову просто між ними.
-Справді? -Так. Убивця.
Я звіролов. Я заробляю цим собі на життя.
Тут дещо інше.
Сталевих пасток немає, усе на примітивному рівні.
Але я почуваюся впевнено.
І третій!
Крутий.
Дякую, друже.
Ми круті.
Це трутовик?
Це трутовик.
Непоганий наче.
Знайшли трутовик!
Це не удача, це благословення.
-Благословення. -Велике.
-Я не дуже вірю… -До кінця цієї гри будеш.
Я…
Пристойно пахне.
Прикрасиш сьогодні нашу вечерю.
ТАБІР «ДЕЛЬТА» ЕРІК, БРЕНДОН, ДЖОЗЕФ, ТІНА
ТАБІР «ЧАРЛІ» ХУЛІО, БРІ, ДЖОЇ, МЕГАН
Без їжі.
Утім настрій гарний.
Я не думаю, що ми… Ми довше двох днів не витримаємо.
-Може, навіть один. -Потрібен вогонь.
Ми програємо вже на початку.
Гадаю, треба сходити до «Дельти».
Подивитися на їхній табір.
Якщо в них є вогонь, може, навчать нас.
Гадаю, ніхто з нас не очікував,
що буде так складно розвести багаття.
По-моєму, нам треба шукати нестандартні рішення.
-Підемо й спитаємо, як це їм вдалося. -Гаразд.
Підете удвох до «Дельти»?
Ви розумні, умієте говорити. Ви знаєте, як заводити друзів.
Важливо… Скажемо, що в нас є вогонь.
-Так. -Гаразд.
Якщо не розведемо багаття,
і не заприятелюємо з іншою командою —
у нас проблеми.
-Удачі. -Бувай.
Гаразд, це буде пригода.
ТАБІР «ЧАРЛІ» ХУЛІО, БРІ, ДЖОЇ, МЕГАН
ТАБІР «БРАВО» ДРЮ, ДРЕЙК, ЕМІЛІ, СЕММІ
ТАБІР «БРАВО»
-Як там наше багаття? -Горить.
Пальці відходять. Приємне відчуття.
Я стрімко втрачаю вагу.
Я на себе не хочу навіть дивитися.
Кожні два дні більше затягую ремінь.
Я сьогодні вранці теж свій більше затягнула.
Ми всі дуже зголодніли. Можна почути, як в животі бурчить.
А вночі шлунки болять.
Ці останні кілька днів мені дуже хотілося м'яса.
Білок, який ми отримуємо з грибів,
надзвичайно важливий,
але потрібно більше.
Здебільшого м'яса.
Я хочу розставити пастки.
Подивимось, чи вдасться щось спіймати.
Тут багато їжі, але її треба вміти знаходити й мати терпіння.
Я почав цікавитися темою виживання у старших класах,
коли ми ходили в невеликі походи Аппалачською стежкою.
Я завжди тікав і вивчав щось нове для себе.
Вивчав рослини та інші гриби.
Вона добра тим, що дуже чутлива. У мене тут блюдечко.
Сподіваюсь, білка підійде,
палка з принадою ламається, відпускає перемикач і камінь падає.
Бац. Вечеря.
Непогано.
Уздовж північного берега затоки
Меган і Брі з команди «Чарлі» ідуть на зустріч
із найближчими сусідами, в табір «Дельта».
Я нервую. Ти нервуєш?
-Ні. -Представимось.
Ми ж просто привітатися.
Познайомимось,
подивимось, що в них та як, поговоримо.
Ми нічого не знали про жодну з команд.
Ось вхід. Сюди.
-Туди? -Так.
Гадаю, на цьому березі ми з командою «Дельта».
-Ідемо далі. -Добре.
Ми знаємо, де вони знаходяться,
але ми їх не бачили.
Чорт, де вони?
У команді «Чарлі» багато розмов
про те, які вони інші команди.
Що в них є, чого в нас немає. Що вони зробили, а ми ні.
-Запах вогню. -Так.
-Так, пахне вогнем. -Сто відсотків.
Так.
Це може гарно спрацювати.
Тобі сокирка ще потрібна?
Ще трохи зроблю.
А я сьогодні погуляю, поїм, вип'ю і повеселюся.
Я їх бачу.
Привіт. Ми з команди «Чарлі». Можна нам до вас?
Мабуть, так.
Моя перша думка була: «Чорт забирай, тільки не зараз».
У нас гості.
До нас команда «Чарлі». Двоє з них.
Ми всі задоволені тим, як усе складається.
У нас є їжа, є вода.
Тож не будемо лізти в чужі справи.
Всім привіт.
Ми прийшли з миром.
Ми просто прийшли привітатися, подивитися, як ви тут.
У вас такий чудовий дім вийшов.
Ми впоралися. Усе зробили правильно. Маємо вогонь.
-Я шеф-кухар, готую… -Ми не знали.
і розважаюся.
Це неймовірно.
Ми знайшли трохи вільхи, тож покуримо.
-Нічого собі. -Ви вже когось уполювали?
Встановили сьогодні пастки.
Так, сьогодні встановили.
Спостерігаємо за білками.
Вони смачні.
Ми просто збиваємо їх з дерев.
-На другий день убив. -Так.
Я рада за вас. Це круто.
Коли ми з Брі побачили їхній табір,
я зрозуміла, що ми серйозно відстаємо.
У них було чудове багаття,
одяг висів,
чудово облаштовано все.
Вони, ймовірно, їдять, як королі.
У них було величезне відро молюсків.
Ви довго розводили багаття в перший день?
У перший день у нас не вийшло.
-Що? -Ні.
-Ви стали без вогню? -Так.
Ні. У нас був вогонь, але потім…
У нас дуже вітряне місце.
Вітер скрізь.
Отаке.
Знаєте що, проживеш день-два без вогню…
Обійнялися і все. Так.
Не все так погано, якщо чесно.
Вони, мабуть, там страждають. Навіть не уявляю.
Ягід там теж небагато.
Ми знайшли сім і я така: «Зроблю з них вино».
Вони через таке пройшли.
Не схоже, що в них згуртована команда.
-Що ж, добре. -Ми вже підемо.
Ще стільки всього треба зробити.
Вони мало їли, не вбили жодної білки.
Дім облаштували в дуже вітряному місці.
-Рада знайомству. -Безпечно повернутися.
-Так дякуємо. -Побачимось.
Гадаю, ми скоро побачимо ще одну ракету.
-Було приємно. -Радий знайомству.
До зустрічі.
-Бувайте. Бережіть себе. -Щасти вам.
Що ж, є на що рівнятися.
-Ось і маємо. -Так.
Відро молюсків.
Вони зібрали відро молюсків.
Усюди шматочки крабів.
Я люблю свою команду
і хотілося б думати, що ми зможемо дійти до фінішу разом.
А реакція, коли ми сказали, що в першу ніч були без вогню.
Так. Це ми не казали, що ніч була не одна.
Але без вогню ми не можемо нічого приготувати, і води не підігріти.
Їжі немає.
Коли я побачила табір «Дельти»,
я можу або просто стояти й спостерігати за тим, що відбувається,
або почати приймати самостійні рішення.
Ми розіб'ємо Джої серце, коли…
Він засмутиться.
Треба обережно йому розказувати.
-«Новини у нас невтішні, Джої». -«У них є вогонь».
«У них не просто вогонь. У них неймовірне багаття.
Просто неймовірне.
Ми не дозволимо, щоб усе це зашкодило нам.
Треба не здаватися. Ми маємо це зробити.
Я вірю.
ДЕНЬ 7 — ХМАРНО 8:44 — 4°С
Заку, хочеш поснідати?
Так.
Насіння деревію було напрочуд смачним.
Ми збирали гриби.
Моє зразкове блюдо.
-Така собі грибна сковорідка. -Так.
У нас тут є лісові желейні ведмедики.
Заку, дати тобі таке?
Так, скуштую.
-Так. -Здуріти.
ЖЕЛЕПОДІБНИЙ ГРИБ 0,4 Г БІЛКА / ЧАШКА
Ну як тобі?
На смак, як желе.
-На 100% як желе. -Так. Схоже, еге ж?
Якщо знайти чорницю і розтерти її з ним,
вийде чорничне желе.
-Так. Було б смачно. -Добре.
Мені подобається, коли в команді троє людей, не брехатиму.
Так набагато краще. Є місце в наметі.
Будете підтримувати вогонь?
Звісно. Це буде моя робота.
І немає конфліктів між чоловіками за те, хто більший лідер.
По-моєму, наша команда тепер набагато більше згуртована.
-Повернуся із їжею. -Олені, білки, птахи…
Це те, що нам потрібно.
У Зака багато сильних сторін. Він хороший мисливець.
Він позитивна людина.
Тепер коли Байо пішов, я покладаюся на Зака й на його лук і стріли.
Тут просто шикарно.
Зовсім інший ландшафт. Я такого тут ще не бачив.
Усі білки на пляжі на більших деревах, але нам може пощастити.
У нас тут суперважкий слід.
Вони старі, дуже старі, але це залишив олень.
Найважче для мене в цій грі —
це бути далеко від моєї сім'ї.
У мене троє дітей, шести й чотирьох років,
і тримісячна дівчинка, на ім'я Ешер.
Я не бачу, як моя дитина починає
щось робити, і того не повернути.
Я чую струмок.
Ці гроші, вони змінюють життя, якщо їх виграти в шоу.
По суті, це про забезпечення моїх дітей.
І я битимусь через це набагато сильніше.
Не зупинятися і докладати зусиль.
Грати чесно, а потім жити в моменті й вигравати.
Одна білка є. Я її постійно чую.
Ось вона. Білка.
-Ну як? -Є ще одна.
-Так! -Ходімо!
Він важкий.
Ходімо.
Ще одна білка, чесно кажучи, підняла мені настрій.
Я повністю повернув упевненість моєї команди в мені.
Боже мій.
Ти молодець.
Червоне м'ясо на столі то про абсолютне домінування.
Боже, чудово як.
Сьогодні смачно поїмо.
Ми альфа-пси і ми тут, щоб надерти всім зад.
Візьміть це до уваги.
ТАБІР «АЛЬФА» ЗАК, ТОНЯ, ТРЕ
ТАБІР «ЧАРЛІ» ХУЛІО, БРІ, ДЖОЇ, МЕГАН
Усе гаразд. Перепочинь, якщо треба.
Уже трохи вийшло.
Руки опускаються.
Учора, коли ми були в «Дельті»,
ми старалися роздивитися, як там у них усе.
Так у них там величезне вогнище.
Ми збудували вогнище,
тож сподіваймося, що все вийде.
-Трясця. -Гей.
Уяви, як гарно буде, коли ми його розведемо.
Не здавайся.
Я щиро думаю…
Ні, це все вологе.
Якщо «Чарлі» не знайде вогонь,
це буде гіркий кінець для всього загону «Чарлі».
Унизу майже не спалахнуло.
У нас же є вугілля.
Здається, ще трохи.
Є.
Ні. Йому треба підійматися.
Вогонь спалахне тут.
Залучені були всі. Це нагадувало операцію.
-Ось так. -Маленькі шматочки.
Почати з однієї пір'яної палички,
а потім потроху підкладати.
-Нехай розгориться. -І він розгорався.
Зроблю вігвам із хмизу.
І нарешті розгорівся.
Ну ж бо.
Дим просто мені в обличчя.
Сьогодні сталось диво.
Так гаряче.
так гаряче, аж обпікає.
-Пір'яні палички. -Ура!
Це вогнище.
Правильна подача. Це командна робота.
Вогонь у стилі Брюса Спрінгстіна.
Де Брі?
-Брі! -Брі!
-У нас є вогонь! -У нас є вогонь!
БРІ
ТАБІР «ЧАРЛІ» ХУЛІО, БРІ, ДЖОЇ, МЕГАН
Я прийняла дуже складне рішення…
покинути табір «Чарлі».
Я жахливо почувалася через те, що не сказала нікому про це.
Але я повинна пам'ятати, що це гра.
Я тут, щоб змагатися й виграти частину мільйона доларів.
Вислизнувши з табору «Чарлі» непоміченою…
Боюся. Так, мабуть, і має бути.
…Брі вирішила податися не до «Дельти», найближчого табору,
а дістатися протилежного берега затоки й пройти 12 кілометрів,
з надією знайти команду, якій потрібен ще один гравець.
Чорт.
Вона перша, хто відважився на похід
з одного берега затоки на інший.
Два дні тому ми бачили, як команда «Альфа» випустила ракету.
Я піду до них.
У них на одну пару рук поменшало.
Може, я їм згоджуся.
А якщо я б пішла до «Дельти» чи «Браво»,
вони стали б думати, чи хочуть вони
ділити гроші на п'ятьох.
Тому не знаю, чи вони прийняли б мене.
А в «Альфі» лише троє гравців.
І в нас лише 24 години, щоб знайти нову команду.
Тому я покладаю всі надії на цей похід.
Вороття немає.
Я вже пішла. Я знаю, що маю дійти до тих команд, і я не повернуся.
БРІ
КОМАНДА «БРАВО» ДРЮ, ДРЕЙК, ЕМІЛІ, СЕММІ
-Чудово. -Лише два.
А ні, три.
Найбільшою нашою проблемою зараз стало
наповнити шлунок
чимось суттєвим.
Ага, друзяко.
Ці маленькі мулисті краби поки ще є, але скоро похолодає.
Чим більше різноманітної їжі ми зможемо найти,
тим довше ми зможемо тут протриматися.
Двадцять дев'ять крабів і два камені.
Боже мій.
Знаю, Семмі трохи нудить від них,
але це краще, ніж нічого.
Гей, а це вже щось.
Зловити мишу у свою пастку, це чудовий стимул.
Дуже апетитна.
Дякую, друже.
Я тебе з'їм.
Природа дає абсолютно все, що нам потрібно,
якщо ви маєте примітивні життєві навички й досвід.
і це все, що нам потрібно, щоб дійти до кінця.
Гарний і чистий.
Семмі, він завжди поруч. Він дуже корисний.
Має непоганий вигляд.
Мишу я менше за все хотів би з'їсти, але зараз вона й нічого.
Він знає, що робить.
А ще він чудовий командний гравець,
готовий відстоювати інтереси команди.
Це так непогано.
-Боже. -Ого.
Трохи червоного м'яса.
Молодець, Семмі.
ТАБІР «ЧАРЛІ»
Гей, Джої, іди-но сюди.
Я впевнений, що вона пішла.
В якому сенсі?
Брі.
Ти помітив, її речі зникли?
Ні.
Не дивно. Ми всі знали, що це станеться.
Трясця.
Втратити зайву пару рук, особливо на цьому етапі,
коли нам стільки треба зробити…
Це має значення. Кожна крапля у відрі важлива.
-Але є одна річ. -Так.
Як вона встановила зв'язок з іншою командою,
так що ми не знали?
Хто сказав, що її прийняла інша команда?
Так.
Може, цим вона зараз і займається.
Після походу в «Дельту», я не здивована, що Брі замислилась,
про те, щоб кудись перестрибнути.
Вона грає в гру, як і всі решта.
Ми всі безумовно відчуваємо втому.
Ми мало спали, мало пили, нічого не їли.
-Кожен бореться до певного моменту. -Вона не усвідомлює,
-що є частиною боротьби. -Так.
Вона долучалася до розведення вогню?
Чи вона полювала?
Так.
Їй доведеться вирушити у виїзну презентацію.
І мушу визнати,
вона чудово продає свої навички.
Я жодного з них не бачила, але…
Послухайте, що скажу.
Гадаю, вона ризикує, коли от так проситься, щоб її прийняли.
Якщо їй відмовлять,
їй лишається повернутися, або ще деінде попитати.
-Я її назад не прийму. -Так.
У кожного є вибір.
Я сподіваюся, вона вилетить.
-Так. -Гаразд. До роботи.
Так. Кулаки?
ЗАЛИШИЛОСЬ ДО ВИЛЬОТУ БРІ
Ми майже на одному березі з «Альфою» і «Браво».
Нарешті.
На заході Брі обігнула затоку у своєму 12-кілометровому поході.
Оце так прогулянка.
Я дуже сильно ризикнула, коли поставила себе в таке положення.
Щоб дістатися найближчого табору на південному березі
їй потрібно подолати ще сім кілометрів,
а вона починає відчувати наслідки виснажливого походу.
Коли я уходила з табору «Чарлі», там не було ані їжі, ані води.
Я розуміла, що мені буде важко.
Я почувалася дико виснаженою.
Серце просто вистрибувало з грудей. Я відчувала його стукіт.
Я відчувала його. Воно калатало в мене у вухах.
Я дуже сильно хотіла пити.
і весь цей час я думала лише про воду.
Я шукала очима джерела води
й почула невеличкий струмок.
І я перевірила.
Так.
Я побачила. Вода стікала крізь мох. Її було достатньо, щоб напитися.
Так.
Мені може стати погано, але я все одно поп'ю.
Я не хотіла думати, про те, що можу захворіти,
або мені може стати від неї зле.
Вона чиста.
І тече.
Дуже добра.
Навіть якщо стане зле, не шкодую.
Але треба йти.
Сонце швидко сідає і стає холодніше.
Останні пів кілометра я дуже втомилася.
Я через усе перечіплялася.
Мене хвилювало, що я не знаю, чи зможу дійти до «Альфи».
Я знала, що табір «Браво» набагато ближче.
І все, про що я могла думати,
щоб вони мене прийняли.
Я безхатько.
Привіт.
Ой.
Що таке? Це Бріанна?
-Так. Як тебе звати? -Семмі.
-Так. Звідки ти взялася? -Ого. Привіт!
-З «Чарлі» на тому березі. -Привіт.
З того берега?
-Так. -Ого. Що?
Я обійшла.
-Справді? -Так.
Гей, у нас гості. Іди подивись.
Брі каже, що прийшла до нас із табору «Чарлі».
Я не знала, що так можна.
Ого. Ти цілий день ішла?
Так. Утомилася.
Трясця. Хочеш попити?
-Було б чудово. Дякую. -Проходь.
Як раз збиралася кип'ятити.
Було видно, що вона дійсно виснажена.
Я так зраділа — дівчина.
Нумо подбаймо про тебе. Проходь. Сідай.
Це був шок, але я була дуже рада її бачити.
Ти назавжди пішла з команди,
чи вийшла пройтися?
Я пішла від них.
Я за цей тиждень з'їла десь 100 калорій.
-І просто… -Що ви їли?
У них не було вогню п'ять днів.
-Я ж казав, що в «Чарлі» не було вогню. -Ми не бачили диму.
Усі в команді говорять про ракету.
Ти правильно вирішила.
Якщо не готова виходити з гри, я це поважаю.
Я не хочу на вас тиснути, але якщо ви хочете мене прийняти…
Гадаю, ми повинні це обговорити. Ми швидко.
Гаразд.
Уявляєте, наскільки там усе погано з моральним духом?
Нам це вигідно.
-Так. -Чудові новини.
Гадаю, нам не цікаво брати п'яту людину.
Я з цим повністю згоден.
Я розумію, у якій ситуації я опинилася.
Тож якщо доведеться сьогодні вистрелити…
Це було б відстій.
БРІ ТАБІР «БРАВО»
ТАБІР «АЛЬФА» ЗАК, ТОНЯ, ТРЕ
ТАБІР «АЛЬФА»
Ми сьогодні тут. Ми щасливі. Ми…
Усі готові йти, і…
-Головне — закінчити укриття. -Я над цим працюватиму.
Треба вкрити.
-Ми вчора відморозили дупи. -Ніч була погана.
Потім треба готуватися.
Потрібен гарне укриття,
у якому буде тепло всю ніч.
Щодо димоходу. Закрити ним щілину ось тут і спробувати відсунути назад,
щоб ззаду залишилося все закритим.
І дим підійматиметься по цій скелі.
Треба підтримувати вогонь.
Я по хмиз.
Треба знайти гарні гілки.
Нас залишилось троє і ми спілкуємось і взаємодіємо.
Я не боюся. Ми можемо перемогти.
Я довіряю Заку і Тре. Вони сприймають мене такою, яка я є.
Я багато працюю. Роблю свою роботу.
У Зака є голова на плечах.
З таким лідером, як він…
ми впораємось.
****
Переклад субтитрів: Олена Гердова