07.38, DAG TRE REGN, 3 ºC
Solen går upp på nytt.
Efter tre dagars regn och minusgrader utan nån vidare mängd mat
känner sig samtliga lag fysiskt försvagade.
Man pallar inte sjögräs i evighet.
Vi måste börja tänka på protein.
Den som i nuläget först ordnar en stabil tillgång till föda får en klar fördel.
Typ den senaste timmen har vi samlat snäckor. Jag börjar bli andfådd.
Vi får inte i oss tillräckligt med protein och vitaminer.
Här har vi en fin mask.
-Släng i den. -Visst. Välkommen till Alaska.
Den vrider sig fortfarande.
Kommer ekorren tillbaka…
-Vi måste döda den. -Ja, jag vill mumsa på ekorrlår.
Charlie är det enda laget som förlorat en medlem och är en färre i jakten på mat.
Vi har en mun mindre att mätta, så rent pragmatiskt sett…
Ja, vad ska man säga?
I Delta har man förfärdigat en krok och lina
av upphittat aluminium och plast.
Jordan vill bli den förste deltagaren att dra upp fisk ur Neka.
Min största oro är att vi ätit så lite.
Vi satsade stort på vindskyddet och elden
men vi har långt ifrån fått fram tillräckligt mycket mat.
Inom en timme ska jag fiska.
Vi litar på dig, Jordan. Du är vår fiskare.
Jag hoppas verkligen att du fångar fisk åt oss.
Det vore helt underbart.
Medan Jordan ger sig ut på fiskafänge
är Alpha mer påhittiga i sin jakt på protein.
Vi har nog så att det räcker nu.
-Då går vi tillbaka till lägret. -Det låter bra.
Jösses.
Björn!
Vintern närmar sig…
-Kolla! -Herregud.
…och temperaturen har redan sjunkit.
En björn korsar floden nu!
Deltagarna är inte de enda i området som vill lägga på sig vikt.
-100 m ut. -Ja, jag ser!
-Herregud! -Vi vill inte locka hit den.
En vuxen grizzly kan väga uppemot 350 kg.
Var tysta.
Allvarligt?
Under hösten jagar och samlar de intensivt…
Det var tusan.
Den såg rakt på oss.
…och konsumerar upp till 20 000 kalorier per dag inför vintervilan i ide.
Den ska upp i skogen.
Jag högg ved där i morse, 100 m från vårt läger, och den försvann upp dit nu.
Vi kan få besök till lunch.
Borta.
Men hotet från ett rovdjur ger snart vika för annan spänning.
Nån kliver av.
-Det lät som ett nödbloss. -Jösses!
Jäklar!
-Kolla, ett bloss till. -Två?
Det var två.
Ett steg närmare segern!
Där drar en till.
16 ENSAMVARGAR
13 ENSAMVARGAR
SKAPAR SINA EGNA REGLER
DET ULTIMATA ÖVERLEVNADSSPELET
UTE
BARA ETT LAG KAN
STÅ KVAR
Jag är här för att delta och vinna.
Två bloss lyser upp himlen ovan Bravo Camp.
-Två personer. -Ja, två personer.
Det är bara tävlingens tredje dag, och redan har Alaskas vildmark
knäckt två deltagare till.
-Var det Bravo? -Ja.
Det firas bland de andra lagen som hoppas klara sig längre och vinna dollarmiljonen.
-Nödbloss! Det såg ut som två. -Två?
-Det såg så ut. -Allvarligt:
-Bättre för oss. -Precis.
Flertalet deltagare vet inte vem eller från vilket läger blossen sköts,
men för ett lag står det väldigt klart.
-Ni brände av era nödbloss. -Ja, jag är beredd att dra.
-Jag har fått nog. -Ja, jag är genomblöt.
Alaska slukade mig och spottar nu ut mig.
-När bestämde ni det här? -I går kväll.
Nätterna är så jäkla brutalt kalla.
Och Javier detaljstyr, och det funkar inte för mig,
Det var droppen för mig.
Har man nåt slags ego är det bara att komma hit och se.
-Jag har förnyad respekt för stället. -Jag vet inte vad jag ska säga.
Vi överraskades i morse.
Men det känns inte som en stor förlust.
Tim var den minst erfarne av oss, och Corey klagade konstant.
Jag ber om ursäkt om jag sviker er.
Sen de fallit offer för omständigheter och Alaskas extrema klimat
väljer Tim och Corey att lämna tävlingen.
Det gör att Bravo Team är det enda laget med bara två deltagare.
Då är det bara jag och Javier kvar. Hoppsan.
Nu är det bara Rambo och jag. Det är nervöst, det är ju en lagtävling.
Viker sig Brian måste jag gå med i ett annat lag, om de tar emot mig.
Eller så är det kört och jag är klar här.
Efter tre dagar är det bara 13 deltagare kvar.
Magen knorrar.
Där har vi hungern.
Blir vi det första laget att ta upp lax så är det ett stort steg mot segern för oss.
Jag kommer inte tillräckligt långt ut.
Jag har fiskat sen jag var liten, men här har jag inte fått nåt.
Jag har inte väckt minsta intresse.
Det behöver bara funka en gång.
Det här är nog inte rätt ställe.
Jag måste få ut mitt drag mitt i floden.
Jag jobbar mig uppför floden, rekognoscerar och ser mig omkring.
Vi måste hitta nåt som ger mer mat än vad vi hittills har fått fram.
Jag vill jobba mig upp ditåt en bit.
Jordan fortsätter uppströms…
De verkar få till rejäl rök där uppe.
…och blir den första från Delta som hittar Charlie Camp.
Precis som vi vill att resten svälter och fryser vill vi också köra med dem mentalt.
Vad är en realistisk lögn?
Så jag ville ruska om dem lite.
Vad kan de tro på?
-Hur känns kängorna nu? Bättre? -Ja, mycket bättre.
Strumporna börjar torka.
Hörde ni det där?
Knack, knack.
-Hej. -Hallå.
Jag jobbade mig uppför floden och såg röken. Hur har ni det?
-Bra. Hur har ni det med mat? -Det går skitbra.
-Gör det? -Ja, vi tog en fågel i går. Fisk i dag.
-Oj, bra för er. -Ja, det går rätt bra.
Vi har skaffat mat nog för att orka framåt.
-Har ni fått äta? -Bara lite.
-Fisket på den här sidan suger. -Det finns fisk, jag har tagit några.
Jordan väckte genast min tävlingsinstinkt.
Ni har en signalpistol framme, vem blir näste man?
Du?
Jag bara… Jag gillar honom inte.
Och jag gillar inte att bli psykologiskt manipulerad.
Ni är bara tre kvar, så låt mig föreslå en sak:
En i vårt lag har det lite kärvt.
Natten blev nog lite jobbig.
Det är ju inte sant, men jag ville bara så ett frö av tvivel
och kanske vända dem mot varann.
Så vi lär få plats för en om ett tag, så en av er får fundera lite.
Har en av er det så svårt?
Ja, och en av er har ett beslut att fatta.
Jag bara lägger fram det, jag ska inte säga åt er vad ni ska göra.
-Men nån ska ju vinna, visst? -Absolut.
-Det är vinnare och förlorare i alla spel. -Precis.
Ni verkar ha det bra, jag ska låta er vara.
Jag tycker att jag gjorde ett bra jobb, att jag övertygade.
-Ses. -Ha det.
De köpte det nog.
Så det är nog bara en tidsfråga innan nån av dem faktiskt överväger
att kika över hit och försöka komma med, och så faller deras lag samman ännu mer.
Jag tror inte ett ord av vad han sa.
-Nej. -Jag har bra magkänsla.
Jag har träffat många lögnare. Jag vet hur de är.
Kroppsspråket, ögonkontakten.
Jag fick genast känslan av att ha med en oärlig person att göra.
Jag tål honom inte, han går på som en bilsäljare.
Han kom och skröt över sitt fiske.
Det är ett psykologiskt spel.
Jag såg vad han försökte göra, men tänkte: "Nej, du. Inte med mig, lilla gubben."
Det är så uppenbart!
Så knip igen, gå tillbaka och fortsätt svälta.
Men tack för att du brände kalorier på att gå hit.
Försöka bräda mig i mitt hem?!
Bara 1 500 m uppströms…
Vi har eld!
…gör sig Alpha redo att tillaga muggen snäckor de samlat på stranden.
Och Jill ska laga en helt fantastisk snäcksoppa!
Nyplockade havssnäckor.
En snäcka är en liten havssnigel som kan ses sitta på stenar vid ebb.
Och fastän de inte är kaloririka är de små blötdjuren den första rejäla proteinkälla
laget hittat sen de kom till ön.
Oj, oj, oj!
-Vi ska festa i kväll, killar! -Just det.
Vi har mat, vi har protein!
Kom med här.
-Vi behöver ett lägernamn. -Det har vi ju, vi är Team Alpha.
-En fjäder i vårt träd. -Vänta, var är du, Lee?
Gud! Vill du säga nåt till dem där hemma, Lee?
Den där hostan oroar mig, det vill jag säga till dem där hemma.
Vi ska fixa soppa åt dig.
Mörkret och temperaturen faller, och Lees hälsa försämras.
Aj…
Gick det bra?
Kroppen lägger ner.
Kylan tog över hela ryggen.
Armarna domnar. Jäklar.
Jag har nog luftrörskatarr. Andningsproblem nattetid, smärtsam hosta.
Som om en gaffel körs in i lungorna.
07.22, DAG 5 REGN, -2 ºC
När vi kom upp i morse var Lee tårögd.
Jag orkar inte mer.
Han ville kliva av.
Ständigt regn och temperaturer kring noll har hållit mig vaken.
Varje natt är en kamp fram till dagsljuset.
Jag vet när det är kört.
Jag kliver av.
Jag är fd marinkårssoldat, jag var i en specialstyrka.
Jag trodde att det skulle gå, men det sög musten ur mig.
Jag trodde att jag hade mer att ge, men jag fick stryk.
Jag ger det andra laget skulden för att han slutar nu.
När vi såg nödraketerna var det som om det gick upp ett ljus:
"Det krävs inte mer.
Sen är det över.
Inga fler sömnlösa nätter, inga hungersmärtor. Jag kan göra så."
Och han gjorde det, han är borta.
-Hejdå. -Hejdå, Lee.
Men vi ska inte hänga upp oss på det negativa: Vi ska vinna på tre.
Vi ska stå emot regnet, det är vårt enda alternativ.
Vi ska bara kämpa på.
Lee var den fjärde att kliva av,
och Team Alphas första förlust.
Nu är det bara 12 deltagare kvar i tävlingen
där en miljon dollar står på spel.
Alphas första förlust är också en lovande milstolpe för ledande Delta.
Oj, det var Alpha!
Just det, det är Alpha!
Så alla utom vi har tappat en!
-Lycka till, vem du än är. -Trevlig resa.
Jag vill inte hurra, men: Hhurra! Jag önskar nästan att det kom ett bloss till.
-Vi är det enda laget på fyra. -Så fort en faller, så börjar det.
Jag utgår ifrån att de andra lagen har problem
med sina vindskydd och sin laganda.
Nu är de färre än vad vi är.
Ju längre vi är fullt lag,
desto bättre odds har vi när folk börjar dra.
Det är för mycket arbete för två.
Vi ska bara fortsätta att jobba på, för de andra håller på att krackelera.
De körde en "dirty delta", men vi har det bra, vi är fyra kvar.
-Stark fyra! -Nu fiskar vi.
Vi kan snart få se ett nytt bloss om det fortsätter att blåsa.
De följande två dygnen bjuder inte på annat än oupphörligt regn och kyla.
Vädret är hemskt.
Regnigt och kallt. Alla är blöta.
Alaskas eländiga monsun påverkar alla.
Men för att överleva måste man arbeta dag ut och dag in, i alla väder.
Men dag sju lättar det äntligen upp.
Solen kom fram. Ja!
Solskenet var en stor lättnad.
Jösses, tänk att du var en ballerina!
En hel regnbåge!
Då ska vi se.
Hörde du?
-Nu händer det nåt. -Nere på stranden.
Vi går och kollar.
För första gången på fem dagar
signalerar ljudet från en helikopter att något levereras.
Samtidigt till alla, utan förvarning.
Släppen kan innehålla två saker:
Där är det!
Meddelanden med nya tävlingsregler och direktiv…
"Följ floden österut. Dungeness-krabban lever i havet."
…och förnödenheter och verktyg som är till nytta för de som kan använda dem.
Kattmat?
Nej, det lär vara nån sorts kött.
Dagens släpp innehåller bådadera.
Förutom material till en flotte…
Hammer time!
Perfekt.
…så att de kan ta sig runt ön…
Jag hoppades på kikare.
"Ta hjälp av tidvattnet för att nå ön och tillbaka hem."
Koordinater. Har du kartan?
…informeras spelarna också om en möjlighet.
"På ön kan ni hitta tinor."
Det är stort!
Rakt österut, bortom 1 200 iskallt vatten, ligger ännu en ö.
Bortom den finns det gott om Dungeness-krabba.
På ön ligger fem "krabbfällor", tinor.
Dags att bygga en båt.
Det lag som lyckas ta en eller flera tinor
får tillgång till en värdefull proteinkälla.
Men för att nå den andra ön måste man inte bara bygga en farkost,
utan också tajma resan med en stark ebb.
Så den första möjligheten att nå ön uppstår om bara tre timmar.
Får de andra samma saker lär de jaga samma tinor, så det här kan inte vänta.
I Team Charlie…
Bra längd.
…tar Seth ledningen i att designa och bygga lagets flotte.
Jag ser mig som en ingenjör.
"Båten" kan vara ganska enkel. Vi har inte så lång tid på oss att bygga den,
om vi vill komma med ebben.
De var tänkta till vindskyddet, men när det kommer nya utmaningar
kan saker brukas på fler sätt.
De här blir själva flotten.
Tanken är som en sån där fiskestol på pontoner.
Två på andra sidan, två på tvären till sitsen.
Förhoppningsvis är inte hela jag i vattnet. Den måste vara lätt.
Lättast möjligt, men med flytkraft.
Sjunker båten är hypotermi en klar riskfaktor.
Men eftersom vi inte fått fram så mycket mat är det helt klart en risk värd att ta.
Särskilt för att få proteinrika krabbor.
-Visst vill vi ha krabbor? -Krabbor var det.
Innan Bravo bygger sin flotte föreslår Javier en förändrad strategi.
Det känns bara inte rätt att bygga den här.
Det är nog bäst att komma närmare.
Så du vill bära ner allt till stranden?
-Det lär ta evigheter. -Vi måste gå en dryg km.
Först tyckte Brian att vi skulle sjösätta flotten här vid vårt läger,
och driva en km ner till ön där det visst ska finnas krabbtinor.
Jag ville byta taktik.
Bravo ligger längst bort från ön de måste nå, så Javier anser
att montering och sjösättning nedströms
är det säkraste sättet att nå ön.
Det blir en kortare färd över vattnet,
men det kan också bli svårare att nå flodens strömmar.
Javier har kanske rätt, och vi måste ju samarbeta för att överleva.
Så jag ger mig och han får bestämma, som vanligt.
Kom, Brian.
Jag försöker presentera så många perspektiv jag kan.
Jag hoppas att Brian inte ser det som att jag ryter order. Jag vill hjälpa honom.
På andra sidan Neka försöker Delta utnyttja att de har fler medlemmar
och snabbt bygga en betydligt större flotte.
Vi vill göra vår fördel av att vara fyra till en ännu större fördel.
Jag byggde några flottar i ungdomen.
Vår båt måste vara stadig.
Jag hugger skåror så att de långa stolparna ligger stadigt.
Det är ett måste.
Jag måste ge vårt lag beröm, vi är banne mig ena påhittiga rackare.
Vår katamaran/drönarinspirerade flotte börjar ta form.
Vi har innerslangar här.
En tvärbalk under huvuddelen som innerslangarna angörs till.
Vi kommer upp lite ur vattnet och får bra stabilitet.
Stöd från det tvärgående.
Det är de som håller flotten stadig.
Vi måste tänka långsiktigt, vi ska fixa krabbtinor.
Flotten ska användas länge och är värd det extra arbetet.
Vi lägger mycket energi på flotten och anser det vara det.
Surra dem en och en. Lossnar en, så lossnar en.
Det blir inte en engångsflotte.
Vi vill komma längre ut på vattnet för att fiska och dra upp krabbor.
En annan poäng är att nu kan vi korsa floden och hälsa på våra vänner där.
Och kanske psyka dem också.
Och så har vi ju vår diaboliska plan.
Kommer vi först till ön är det inte säkert att de andra hittar några tinor.
På den motsatta stranden
vandrar Javier och Brian nedströms genom Alphas territorium,
där Justin ägnat de senaste timmarna åt sitt eget flottbygge.
-Hejsan. -Hallå.
-Javier, va? -Japp.
-Hur tänker ni göra? -Kika över till ön.
Ett förslag: Om jag kommer först, ska vi dela på dem?
-Och om vi kommer först delar vi också? -Oavsett vem som kommer först.
Kommer jag först är jag villig att dela jämnt.
Kommer ni först delar vi också jämnt.
Det var bra tänkt av Justin att vi delar krabbtinorna.
Jag tycker att det låter bra, vi delar krabbtinorna. Okej?
Taget.
Okej, Team Bravo. Team Alpha.
-Lycka till, Justin. -Ha det, Brian. Javier.
-Sköt om dig. -Detsamma.
Jag tror att Justins idé att dela krabbtinor och samarbeta gör
att vi kan besegra den andra sidan och växa oss starka.
Försiktigt över stenarna.
Lagen Alpha och Bravo som båda har förlorat medlemmar ingår en allians
går samman i kapplöpningen mot rivalerna på andra sidan floden.
De andra kan göra vad de vill, det här förändrar allt.
Nästa ebb närmar sig snabbt…
Så tajt du kan.
…och Javier och Brian stannar 1 200 m uppströms och monterar flotten.
Man får MacGyvra det här.
Vad tror du om en triangel Jag har två band till.
Innerslangskonceptet kom från en dokumentär
om rymningen från Alcatraz jag såg nån gång.
Kunde de på Alcatraz ta sig från den ön till fastlandet,
bör vi kunna ta oss till tinorna.
Samtidigt, uppströms, fortsätter Justin i Team Alpha med sin flotte
som är nästan dubbelt så stor som Bravos.
Jag ska bygga en båt som skiljer sig från de andras.
Jag tar det hellre lugnt och bygger nåt bra.
Så det är lite som Sköldpaddan och haren nu.
Det är ett maraton, inte ett sprinterlopp.
Han bygger nåt långt bortom en genomtänkt båt.
Justin tar alldeles för lång tid på sig.
Det är inte praktiskt, det tar alldeles för lång tid.
Vi borde redan vara nedströms.
Medan Justin fortsätter sitt bygge…
Den ser stadig ut.
…lägger de andra lagen sista handen vid sina.
Då ska vi se.
Dra åt ordentligt och avsluta.
Alla vill komma med strömmen och bli först på ön.
Vi höll på att missa läget, det var dags att starta.
Enligt Javiers plan gör sig Brian redo att gå ut långt nedströms.
De har inte ens blåst upp dem ordentligt. Jag hoppas att Kustvakten är i krokarna.
Den här farkosten lär sjunka.
Tre, två, ett, lyft.
Delta lyfter i sin farkost för att nå strömmen,
och måste avgöra vem som ska ta rodret.
Vi måste bestämma oss. Vem var villig att ta risken?
Vem var villig att ge sig ut i vattnet och riskera att bli blöt och tvingas hem?
Du fixar det här, jag är så glad att du tar det.
Jag har ju i det militära utbildats för just ett sånt här scenario.
Du fixar det här.
Mitt lag valde mig.
30 m nedströms…
Och så ner.
…gör sig Delta redo och överväger att i sista stund ändra strategi.
-Beredd? -Ja.
Det börjar blåsa, vi ska nog skynda oss.
Rör dig lite.
-Funkar det? -Kolla.
Innan vi kom hit sa vi att jag skulle ta flotten…
Jag är så klart nervös, men ni är tyngre än jag är.
-Ja. -Då går den djupare.
Du ska nog stå mer bredbent.
-Det är lugnt. -Se på mig. Är du säker?
Ja, jag klarar det.
Men under arbetet såg Angie mig i ögonen och sa: "Jag tar det här."
Beredd?
Kan vi snacka med Nick?
Jag blev orolig när jag såg ut över floden, för flotten var innerslangar
och al som surrats ihop lite snabbt.
Och den ska klara den där strömmen?
Låt mig testa den.
Den flyter med mig, men inte med honom.
Det känns klart läskigt, och jag kände mig inte säker på Angies förmåga.
-Vill du göra det här? Säkert? -Ja. 100 % säker.
Se på mig: Drar du ut får du inte misslyckas.
-Du måste klara det. -Jag vet. Jag säger till när jag inte kan.
Jag har en stabil bakgrund i simning och tål kyla bra.
Hallå: Jag väger mindre. Den flyter bättre med mig, lyfter mig mer.
-Jag är bra på vattnet. -Jag är tveksam. Seth är nog bättre.
Jag tror inte att Angie kan.
Varför det?
Den lättaste på flotten är kanske inte fysiskt stark nog att styra den.
Den går tungt och vi svälter och måste vinna här. Seth är vår bästa chans.
Du håller på att göra mig förbannad här, för jag säger ju att…
Nej, vänta. Avbryt mig inte. Du är…
Lägg av, peka aldrig på mig.
Det triggar mig direkt när en man höjer rösten, då är jag klar.
En högljudd, skrikig man.
Det är som om en brytare slår om i skallen, jag tål det bara inte.
Du bara avbryter mig, och jag försöker att prata med dig.
-Okej? -Fortsätt.
Så jag fräser till, men…
-Du har inte den tonen med mig. -Kliv i, då.
Jag väger mindre än ni och innerslangarna är skitsmå!
Men jag får väl visa dig med alla andra att ni har fel.
-Jag har kanske fel. -Det vet jag att du har.
Jag vill bedöma läget i lugn och ro och så köra på det.
-Hallå, det här är mellanstadienivå. -Jag menar bara…
-Jag hörde honom. -Kan vi sluta nu?
Jag brukar avvakta tills jag måste gå in.
-Jag tänker inte välja sida. -Nej…
Jag säger bara att Seth får avgöra.
Det är den ledarroll som funkar för mig.
Jag vet att jag klarar det, men hon är nog vårt bästa kort, för hon är lättare.
Men jag kan köra, du får avgöra. Det är ditt beslut, jag litar på dig.
Jag fixar det.
Okej, då skickar vi Angie.
Jag uppskattar Seths medling. Jag är inte nån kvinna som kom hit för att delta
och sen ge upp när det blir kärvt.
Jag tänker löpa linan ut, och säger jag att jag kan, då kan jag.
Lycka till!
Försenade av sin dispyt…
Var är paddeln?
…sätter Team Charlie till slut ut sin farkost i vattnet.
Vattnet går inte som jag trodde.
Och medan Alpha är kvar på land…
-Vi är de enda som inte lagt ut. -För att han inte kan arbeta effektivt.
…och 200 m nedströms…
…har underbemannade Bravo passat på att komma ifatt
och sjösätter sin farkost på platsen Javier valt.
-Säkert att du kör på? -Lägg i den, så får vi se.
Under tiden har Delta tillkämpat sig en rejäl ledning i proteinloppet.
Bra. Följ strömmen, kämpa inte emot den.
Strömmen drar mig snabbt framåt, precis som jag vill. Dags att vinna uppdraget.
Nu flyter det på.
Använd pinnen, du fixar det här! Kör på, Brian!
Skaffa oss käk, kom igen.
Blir en deltagare först till krabbtinorna kan hen lika gärrna ta alla fem.
-Jag hoppas att hon tar den. -Det finns inget vi kan göra nu.
Jag börjar paddla, men inser att jag inte behöver. Vi leder ju stort.
Strömmen för mig dit, jag kan njuta av åkturen.
Jordan!
-Vad hände med er fjärde medlem? -Vart tog er fjärde medlem vägen?
-Snart! -Jaså?
-Vad sa han? -"Snart".
-Skickar ni ut en flotte? -Ja, den är bakom dig.
Jag ska jäklas lite med dem.
Vad tusan?
Gör han armhävningar?
Han hånar mig!
Vi lär inte komma ifatt honom.
Jag är bra på att fiska.
Jag håller alltid koll på vattnet, hur det rör sig.
Och så såg jag strömmen.
Det var som om nåt inom mig sa: "Ta dig dit, nu!"
Det är nån där i rött.
Hon vill nog verkligen lyckas.
Tio.
Nu kör han.
Kolla strömmen där.
Kör på, Angie! Kör!
De oroar mig inte.
Ut i mitten.
Kör!
Du ligger rätt, Angie!
Jag trodde inte att jag skulle lyckas, jag höll på att ge upp.
Kom igen, det går bra!
Du är nästan där.
Och så kom det igång.
Hon är i strömmen.
Perfekt! Du ligger perfekt!
Jag kämpar mot strömmen, och där kommer en tjej på en flotte.
Nu gäller det.
Jösses!
Bra jobbat.
Kolla så nära hon är.
Fortsätt.
Du verkar ligga bra, Angie!
Mitt självförtroende: Skyhögt.
De oroar mig inte.
Jag är på väg mot ön, jag ska ta alla tinorna.
Hon tar det.
Läget? Du ligger fel, pojk.
Och så ser jag mig om.
Nej, jäklar.
Undertexter: Henrik Brandendorff