Fire generasjoner Furier.
De opplevde krig, massakrer, svik…
Men ingen av dem måtte igjennom det samme som meg.
Da Driss rømte etter at Damokles angrep oss,
hadde han et forsprang, en hær
og en plan om å plyndre minen, olympiernes tog.
Skjult, pansret og ultrasikkert.
Lyna og jeg var sent ute.
Vi hoppet på toget i bevegelse. Driss var allerede i første vogn.
TOG NR. 7854
Hva var han ute etter? Gullet, maleriene, olympiernes hemmeligheter.
Men det han egentlig ville ha, var i datarommet i den andre enden.
En programvare som er tilkoblet alle politiavdelinger,
alle kameraer, alle smarttelefoner…
Et program som lar en finne hvem som helst.
Med det kan Driss finne mora di.
Og finner han Kahina, dreper han henne.
Nei, vi skal ta dette toget, og du og jeg skal stoppe ham.
Jeg vet at jeg har mistet tilliten deres
og at dere bare ønsker å sette ei kule i panna på meg.
Men dere er også dødsnysgjerrige på hva som er igjen av formuen.
På hva jeg klarte å redde fra minen. Så dere må høre på hva jeg har å si.
Og så kan dere avgjøre
om jeg fortsatt er deres Furie, og hva dere skal gjøre med meg.
FURIER
Den er kald. De hadde ikke tid til å skyte.
-Overrasket Driss dem? -De var ikke på vakt.
Ingen har angrepet minen før. For risikabelt.
Tilgang til serverne.
De endrer passordet hver dag. Det kan ta timer å knekke den.
Du har ikke timer.
Hvem er raskere enn ham?
Sett i gang.
Regnet dere med mennene deres? For en feilberegning.
Selv med pansertog og overtrente menn er det bare jeg som kan beskytte dere.
I det øyeblikket visste jeg bare at Driss' menn…
De er mange og skyter for å drepe, så bare kjør på
og fortsett å skyte til vi har funnet Driss.
Vi måtte skynde oss. Vi lå langt etter. Det var mange vogner.
Broren min har aldri vært tålmodig.
Og han får det alltid som han vil.
Han ville tømme serverne deres, akkurat som han tømte safen.
Bag etter bag, metodisk, tok han millionene deres fra dere.
Gutter?
-Slutt, det stresser meg. -Svar, gutter.
-Hører dere meg? -Vi har lyd, men ikke bilde.
Man må være fintfølende og fingerferdig.
-Kom an. -Hei…
Det funker nå.
De tømmer minen fullstendig.
Det skjer hver gang vi passerer en stasjon.
Hvordan beroliger du olympierne om alt er borte?
Godt spørsmål. Å bare ta Driss var ikke redningen vår.
Dere krever solide bevis.
Vi tar oss av Driss. Finn ut hvor alt samles.
Greit. Hva er neste stasjon?
Det er den der.
Mener du alvor?
Det er ikke jeg som kjører toget.
Hvorfor er du så irritabel i dag?
-Er du redd for å bli drept? -Da er jeg i det minste med deg.
-Det er henne jeg er bekymret for. -Kom igjen.
Han behøvde ikke å bekymre seg.
Det var bare oss to mot en hær.
En dag som alle andre for Furier.
Lyna.
Vi går på tre.
Én.
To.
Tre.
Prøv å ikke dø, vi har fortsatt tre vogner igjen.
Vi er fortsatt i live. Hvordan går det?
Har dere lokalisert Driss' menn? De tar ut gullet i reisebager.
Vi er her, men det er reisebager overalt. Hvem jobber for Driss?
Jeg skulle tatt med metalldetektoren.
Selma, vi kan ikke gjøre det slik. Vi trenger et spor å følge.
Driss gjorde det ikke lett for dem.
Han fikk sine menn til å gå ut via Paris' travleste stasjoner.
De forsvant i mengden.
Det var da Lyna fikk en idé.
-Simon, du sporer mobilen min. -Hva?
Det ville jeg aldri ha gjort.
Det var ikke et spørsmål.
Du må da stole på henne.
Nå har dere et spor å følge.
Karene mine måtte bare følge mobilen hennes for å finne skjulestedet.
Bra jobba. Du er flink.
Men det er bare begynnelsen. Pust.
-Slapp av i musklene. -Er dette tiden for en yogatime?
Det er det alltid.
Det lærte jeg av mora mi.
Jeg skal fortelle deg noe.
Pust inn.
Pust ut.
Det var en fyr som angrep olympierne.
Det var rene massakren.
Pust inn.
Pust ut.
Mora mi og jeg sporer ham opp og finner ham.
Pust inn.
Pust ut.
Men jeg er ung, og mamma tror ikke jeg er klar.
Hun ber meg vente mens hun tar ham.
Jeg venter.
Det varer en stund.
Og så hører jeg et skrik.
Det er min mors stemme.
Jeg stormer inn.
Hun er på bakken og blør i hjel. Jeg er i sjokk. Jeg ser ikke fyren.
Han stikker meg fire ganger før jeg kommer meg unna.
Han er høy, sterk, rask og presis.
Adrenalin overoppheter hjernen min.
Jeg er rasende.
Jeg slår og slår. Men jeg slår i løse lufta.
Hvordan kom du deg ut?
Langt unna, svært langt unna,
hørte jeg min mors stemme. Vet du hva hun sa?
"Pust. "
Jeg trakk pusten.
Jeg sakket ned. Jeg stoppet, jeg så meg rundt, og jeg så åpningen.
Fra det øyeblikket var det jeg som bestemte.
Pust.
Det er hemmeligheten.
Du puster og velger.
Namaste, rasshøl.
Det tar for lang tid!
Det går bra. Jeg er inne.
Kahina N'Soumer. Jeg vil vite hvor hun er.
Det er ikke en søkemotor der du bare kan skrive inn navn.
Jeg skal finne en løsning.
-Jeg er tom. De er for mange. -Fortsett og improviser.
Det burde ikke være der.
Har Driss rigget toget?
Var han lei en leke, ødela han den heller enn å gi den bort.
Ingen flere tog. Ingen flere løgner eller hemmeligheter.
-Ingen flere Furier, festen er over. -Hva skal vi gjøre?
Hva skal jeg gjøre? Du fortsetter, finn faren din.
Skal du desarmere den med skjelvende hender?
Vet du hvordan det gjøres? Jeg må prøve. Toget kan ikke eksplodere på en stasjon.
For en jævel.
Få mobilen din.
-Mislykkes du, må vi begrense tap. -Hun har rett, sjef.
Vi klarte det ikke alene.
Vi trengte de beste av de beste. Men uten hjelp fra underverdenen.
Vi måtte klare oss med de to.
Ja, de to. En snikmorder og en traumatisert purk.
SYKEHUS
LITT TIDLIGERE
-Politimester. -Er det du som er Elie?
-Du var sammen med Keïta under angrepet? -Jeg må snakke med deg.
-Det som skjedde der borte… -Jeg vet det.
Du forstår ikke, det var jeg som…
Dette er første gang et mål kommer av seg selv.
For å være ærlig er det flott.
Ikke vær redd, med denne vil du ikke lide.
Du vet, da veiene våre skiltes…
…tvilte jeg på at du kunne motstå å plapre om oss til kollegene dine.
Det er ikke din feil.
Den dagen de delte ut baller, var ikke alle…
Pascal, du må ringe…
-Hallo? -Orso?
Hvor er du?
Lyna?
Mens jeg desarmerte bomben og Lyna gikk etter faren,
skulle de omdirigere toget fra Paris.
-Jeg burde ha advart kollegene mine. -Og sagt hva?
"Sjef, det er Furien, legenden, hun er tanta til dama mi.
Jeg mener, eksen min. Og hun er på et spøkelsestog under Paris.
Det er fylt med gullbarrer, og nok TNT til å sende Mona Lisa til Mars. "
Og nå tenker du for deg selv: "Idioten har rett. " Korrekt?
Ok, men det blir på min måte.
-La dem slå oss og så be om unnskyldning? -Så du vil eliminere alle?
Kan du styre et tog ned et sidespor?
Vet du hvordan man veksler spor?
-Nå tenker du for deg selv… -Ok, greit. Din måte.
Takk.
TIL: SELMA VI ER PÅ PLASS
Kan jeg hjelpe?
-Åpne. -Det er politiet.
Det går bra, Lyna. Typene dine er på saken. Alt bra med deg?
Hva faen er dette?
Det er jo en fløy av Louvre her!
Prøv å ikke ødelegge alt for en gangs skyld.
Som om det er meg.
Har dere tillatelse?
Her er min tillatelse.
Vi tar oss av 1500 T-banetog over hele Paris daglig.
Bare storkarene får komme inn.
Ikke småfisk.
Du trenger tillatelse fra sjefen, din dust.
-Kalte han meg dum? -Nei, han sa "dust".
La oss gå. Dette ender ikke bra.
Klikk-klakk, kan du komme hit?
På din måte, da.
Vær forsiktige. Som sjefen sa: Ødelegger vi noe, ødelegger han oss.
Pust inn.
Pust ut.
Det er et spøkelsestog, dere. Det er ikke registrert noen steder.
Må jeg gjette her? Vet dere hvor jeg skal lete, fordi…
-Færre spørsmål, flere løsninger, George. -Ok. Men Klikk-klakk er ingeniøren
som er spesialist på fortrinnsrettlogistikk, ikke jeg.
Hva ser du på?
Klikk-klakk lever. Jeg gjorde som du sa.
Han vil ikke kunne gå på en stund, men…
Nå passer han i alle fall navnet Klikk-klakk.
Med krykkene. Klikk-klakk…
Ikke det?
Hvor er det jævla toget?
DATAOVERFØRING
Skal du desarmere den med skjelvende hender?
Du er ferdig, Selma.
Hva er det?
Ikke vær redd.
-Vet du hva du gjør? -Jeg håper det.
Men kanskje du skal skynde deg…
Selma sier at vi må forte oss. Det haster, og vi vil ikke gjøre henne sint.
Sa hun det?
Nei, jeg sa verre ting. Og jeg sendte dem posisjonen vår.
Vær så god.
Sånn. Du ville ha et spøkelsestog, nå har du GPS-en også. Fornøyd?
-Ja. -Sett i gang.
Fant du det?
Jeg gir meg ikke nå.
Det er feilen i systemet vårt! Det dukker opp iblant.
Vi forsto ikke hvorfor. Vent til kollegene mine hører om dette…
De trenger ikke å få vite det.
-Vi må få det ut av Paris. -Vi har ikke tid til det.
Vent, hva er det?
Det er en nedlagt stasjon.
-Styr toget dit. -Ok.
Jeg ville ikke ha satt penger på det, men gutta gjorde sin del.
Toget ble stanset.
Helt alene, sen og uten våpen.
Du er også alene.
Er det sant?
Vet dere hva som skjer når det brenner i datarom?
Man kan ikke kaste vann på serverne.
For å slukke brannen må man suge ut alt oksygenet fra rommet.
Skal vi se.
Vi trekker pusten dypt…
Namaste, jævler.
Ingen oksygen.
Hun er godt opplært.
Fremfor alt i nøye observasjon.
Hun visste hvor oksygenrørene var.
Hun visste også at hun ikke måtte nøle.
Under hypoksi kobler hjernen ut på få sekunder.
Uutholdelig smerte går gjennom kroppen.
Du tar ett eller to skritt til, så gir hjernen opp,
og du faller om. Død.
DATAOVERFØRSEL FULLFØRT
-Lyna? Går det bra? -Han har dratt.
-Jeg kom for sent. -Du kan fortsatt ta ham igjen. Skynd deg.
Driss!
Jeg vil ikke drepe deg!
Helvete!
Faen.
Selma klarte å deaktivere bomben.
Jeg feiret litt for tidlig.
Driss etterlot seg en overraskelse. Femten av dem, sterke og tungt bevæpnet.
Jeg hater overraskelser.
Da Driss var liten og mora vår kjeftet på ham,
pleide han å forsvinne.
Hun ante ikke hvor han dro, og det drev henne til vanvidd.
Det er sant at broren min var begavet.
Men ikke som meg.
Når han dro for å finne fred, visste jeg hvor han var.
Soler du deg?
Du er utrettelig.
Og du har tapt.
Ok, karer…
La meg forklare.
Det er to måter å gjøre dette på. Den harde måten…
-Nei, det er bare én måte. -Du kan ikke telle, tøffen.
Du er helt alene, men vi er mange.
Det er sant.
Matematikk gir meg hodepine.
Den mangler poesi.
Greit. Mine herrer, når det er sagt… Nå kan du la Jimmy synge.
Dæven døtte.
Jimmy har ikke mistet stemmen sin.
Så du det? Jeg fant et nytt smøremiddel. Jeg syns det hørtes mykere ut.
-Eller? -Det er sant.
-Kom igjen. -Unnskyld meg.
Du har mistet menn og gull. Det er over.
Hva nå?
Jeg drepte ham.
Det var ikke lett, men jeg drepte ham.
Han kjempet. Han gjorde motstand.
Vi kjempet slag for slag.
Én kule i øyet, én kule i hånda, og det var det.
Jeg trodde du ville kjempe.
En siste tapper handling.
Folk har alltid forvekslet oss.
Det er du som er drømmeren. Jeg er pragmatiker.
Jeg vet når jeg skal kjempe og når jeg skal nyte Paris-himmelen.
Lyna skjøt meg.
Ulikt henne.
Hva fortalte du henne?
At det var ditt eller moras liv.
Du er flink til å få oss til å glemme hvor god løgner du er.
Noen må gjøre drittarbeidet.
Du trives jo med det.
Du har løyet til alle i 25 år.
Tjuefem år siden du gjorde meg til et monster.
Men det var du som sporet opp Kahinas familie.
Du som massakrerte dem.
En purk som infiltrerte underverdenen og giftet seg med din bror.
Du tabbet deg ut der.
Furien måtte dekke over feilen sin.
Du tok alt fra meg, Selma. Livet mitt. Friheten min. Selv sannheten.
Jeg var den siste du måtte eliminere.
Men…
Du er lillebroren min.
Min svakhet.
Dattera mi har godt sikte. Hun er en morder, som deg og meg.
Hun trenger ikke å vite det nå.
Folk blir ikke glade av å høre slikt.
Jeg vil ikke at hun skal ha mitt blod på sine hender.
Du må gjøre det du aldri før har klart.
Gjør det nå.
Det tar bare et øyeblikk.
Det har tatt meg 20 år.
Jeg vil at du skal bli med meg.
Kom.
Vi gjorde det vi måtte.
Hva sa han til deg før…
Ingenting.
-Skal du fortsette å lyve? -Tro hva du vil.
Men nå er mora di trygg.
-Jeg skal finne henne. -Alene?
Uten meg og mine ressurser? Det går aldri.
Deg?
Men du er et null nå. Gudfedrene satte ut en dusør på oss.
Furien er ferdig.
Jeg kan få dem til å ombestemme seg. Vi skal ikke rømme.
Et liv på rømmen er ikke et liv.
Men om du vil si farvel til noen eller henge opp klesvask,
for du vet hvordan vått tøy er…
Gjør det nå.
-Det er vel å overdrive. -Ja, enig.
Hei, tosken.
Dere hadde slått opp da vi lå sammen.
Mamma.
Beklager at jeg ikke har vært her.
Jeg var sint på deg og pappa.
Men jeg er veldig glad i deg.
Skal du dra?
Du treffer mora di og meg. Det virker som farvel.
Hva skjer denne gangen?
Vi skulle ha snakket fra begynnelsen.
Du ville ikke snakke. Jeg ville ikke høre.
Jeg trodde jeg visste bedre enn deg og at du ikke klarte deg selv.
Vi gjorde vårt beste.
Jeg vet det.
Du elsker meg, men dette går ikke.
Så dumt, jeg trodde andre gang var lettere.
Jeg sa også mine farvel før jeg kom til dere.
Jeg kjenner dere godt.
Da han angrep dere, avslørte Driss deres sanne natur.
Dere er grådige, ville
og drevet av dårlige instinkter.
Så snart dere følte dere truet, kom det svik og bedrag.
Dere satte balansen vi hadde skapt over så mange år i fare.
Hva gjør du?
Men la det være klart.
Uten Furien
overlever dere ikke.
Dere vil ende opp ruinerte og drepe hverandre for smuler av imperiet.
Men gled dere.
Furien er her. Og takket være henne, står Olympen.
Olympen har fått en ny mester.
Damokles.
Tenk dere nøye om før dere svarer.
Hvem jobber dere for?
Tekst: Anniken Einan