‫‫ארבעה דורות של פוריות. ‬
‫‫הן חוו מלחמות, מעשי טבח, בגידות, ‬
‫‫אך אף אחת מהן לא נאלצה להתמודד‬ ‫‫עם מה שאני התמודדתי. ‬
‫‫כשדריס ברח אחרי שהדמוקלס תקפו אותנו, ‬
‫‫היה לו יתרון, צבא, ‬
‫‫ותוכנית לפשוט על המכרה, ‬
‫‫הרכבת של האולימפוס. ‬
‫‫חבויה, משוריינת ומאובטחת במיוחד. ‬
‫‫לינה ואני איחרנו. ‬ ‫‫נאלצנו לקפוץ על הרכבת כשהייתה בתנועה. ‬
‫‫דריס כבר היה בקדמת הרכבת. ‬
‫‫מה הוא רצה?‬
‫‫את הזהב, הציורים, הסודות של האולימפוס. ‬
‫‫אבל מה שהוא רצה יותר מכול‬ ‫‫היה במרכז הנתונים, בקצה השני של הרכבת. ‬
‫‫תוכנה שמחוברת לכל שירותי המשטרה, ‬
‫‫לכל המצלמות, לכל הסמארטפונים. ‬
‫‫תוכנה שמאפשרת לך למצוא כל אחד. ‬
‫‫בעזרתה, דריס יוכל למצוא את אימא שלך. ‬
‫‫ואם הוא ימצא את קאהינה, הוא יהרוג אותה. ‬
‫‫לא, אנחנו נעלה על הרכבת, ‬ ‫‫ואת ואני נעצור אותו. ‬
‫‫אני יודעת שאיבדתי את האמון שלכם, ‬
‫‫ושיש לכם רק משאלה אחת: לתקוע לי כדור בראש. ‬
‫‫אבל אתם גם מתים לדעת מה נשאר מההון שלכם. ‬
‫‫מה הצלחתי להציל מהמכרה. ‬
‫‫אז תצטרכו להקשיב לי עד הסוף. ‬
‫‫ואז תוכלו להחליט‬
‫‫אם אני עדיין הפוריה שלכם, ‬
‫‫ומה תעשו איתי. ‬
‫‫- הפוריה -‬
‫‫הוא קר. לא היה להם זמן לירות. ‬
‫‫דריס הפתיע אותם?‬ ‫‫-לא הייתה סיבה לחשד. ‬
‫‫איש מעולם לא תקף את המכרה. זה מסוכן מדי. ‬
‫‫גישה לשרתים. ‬
‫‫מחליפים את הסיסמה בכל יום. ‬ ‫‫עלולות להידרש שעות כדי לפצח אותה. ‬
‫‫אין לך שעות. ‬
‫‫מי מהיר יותר ממנו?‬
‫‫לעבודה. ‬
‫‫סמכתם על האנשים שלכם?‬
‫‫טעות בחישוב. ‬
‫‫הרכבת המשוריינת שלכם, אנשיכם המאומנים מדי, ‬
‫‫שום דבר לא יכול להגן עליכם, חוץ ממני. ‬
‫‫באותו רגע, ידעתי רק שאנשיו של דריס…‬
‫‫הם יהיו רבים והם יירו על מנת להרוג, ‬ ‫‫אז תפעלי בכוח, ‬
‫‫תמשיכי לירות עד שנמצא את דריס. ‬
‫‫היינו צריכות לפעול מהר. ‬ ‫‫היינו בפיגור. היו יותר מדי קרונות. ‬
‫‫- הקש ססמה -‬
‫‫- ססמה שגויה -‬
‫‫- הקש ססמה -‬
‫‫אחי מעולם לא היה אדם סבלני. ‬
‫‫והוא תמיד מקבל את מה שהוא רוצה. ‬
‫‫הוא התכוון לרוקן את השרתים, ‬ ‫‫כמו שהוא רוקן את הכספת. ‬
‫‫שק אחר שק, בשיטתיות, ‬ ‫‫הוא לקח מכם את המיליונים שלכם. ‬
‫‫חבר'ה?‬
‫‫תפסיק, זה מלחיץ. ‬
‫‫חבר'ה, תגיבו. ‬
‫‫האם שומעים?‬
‫‫יש קול, אבל אין תמונה, בוס. ‬
‫‫המכונות האלה דורשות מעט עדינות ומיומנות. ‬
‫‫קדימה. ‬ ‫‫-היי…‬
‫‫זה עובד. ‬
‫‫הם מרוקנים לגמרי את המכרה. ‬
‫‫אותו הדבר בכל פעם שעוצרים בתחנה. ‬
‫‫איך תפייסי את האולימפוס‬ ‫‫אם לא יישאר דבר בכספת?‬
‫‫שאלה טובה. ‬ ‫‫לא הספיק להחזיר את דריס כדי להציל אותנו. ‬
‫‫נזקקתם להוכחה מזהב טהור. ‬
‫‫אנחנו נטפל בדריס. ‬ ‫‫תבררו איפה הוא מאחסן את כל זה. ‬
‫‫בסדר. מה התחנה הבאה?‬
‫‫היא… שם. ‬
‫‫אתה רציני?‬
‫‫אני לא זה שנוהג ברכבת. ‬
‫‫למה אתה קצר רוח כל כך היום?‬
‫‫אתה חושש להיהרג?‬
‫‫לפחות זה יקרה איתך. ‬
‫‫אני דואג לה. ‬
‫‫קדימה. ‬
‫‫לא הייתה לו סיבה לדאגה. ‬
‫‫היינו רק שתינו נגד צבא שלם. ‬
‫‫בדיוק כמו כל יום אחר של הפוריות. ‬
‫‫לינה. ‬
‫‫בשלוש, נזוז. ‬
‫‫אחת. ‬
‫‫שתיים. ‬
‫‫שלוש. ‬
‫‫אל תמותי עדיין, ‬ ‫‫נשארו לנו עוד שלושה קרונות. ‬
‫‫חבר'ה, אנחנו עדיין בחיים. מה שלומכם?‬
‫‫איתרתם את אנשיו של דריס?‬
‫‫הם מוציאים את הזהב בתרמילים. ‬
‫‫אנחנו כאן, אבל יש תיקים בכל מקום. ‬ ‫‫איך נוכל לדעת מי עובד עבור דריס?‬
‫‫הייתי צריך להביא את גלאי המתכות שלי. ‬
‫‫סלמה, לא נוכל לעשות את זה בצורה כזו. ‬ ‫‫אנחנו צריכים קצה חוט. ‬
‫‫דריס לא עשה דבר כדי להקל על עבודתם, ‬
‫‫והוא שלח את אנשיו לצאת‬ ‫‫בתחנות העמוסות ביותר בפריז. ‬
‫‫להיבלע בהמון. ‬
‫‫ואז היה ללינה רעיון. ‬
‫‫סימון, שמת מכשיר מעקב בטלפון שלי. ‬ ‫‫-מה?‬
‫‫בחיים לא הייתי עושה דבר כזה. ‬
‫‫זאת לא הייתה שאלה. ‬
‫‫אתה לעולם לא תבטח בה. ‬
‫‫עכשיו יש לכם קצה חוט. ‬
‫‫אנשיי היו צריכים לעקוב אחרי הטלפון כדי‬ ‫‫לדעת איפה אנשיו של דריס החביאו את הכסף. ‬
‫‫כל הכבוד. פעלת היטב. ‬
‫‫אבל זו רק ההתחלה. ‬
‫‫תנשמי. ‬
‫‫תרפי את השרירים. ‬
‫‫את חושבת שזה הזמן לשיעור יוגה?‬
‫‫זה תמיד הזמן. ‬
‫‫למדתי את זה מאימא שלי. ‬
‫‫אספר לך משהו. ‬
‫‫תשאפי. ‬
‫‫תנשפי. ‬
‫‫היה בחור שתקף את האולימפוס. ‬
‫‫הוא ביצע טבח. ‬
‫‫תשאפי. ‬
‫‫תנשפי. ‬
‫‫אימא שלי ואני עקבנו אחריו ומצאנו אותו. ‬
‫‫תשאפי. ‬
‫‫תנשפי. ‬
‫‫אבל הייתי צעירה, ואימי חשבה שאני לא מוכנה. ‬
‫‫היא ביקשה שאחכה לה בזמן שהיא תטפל בו. ‬
‫‫חיכיתי. ‬
‫‫זה נמשך זמן מה. ‬
‫‫ואז שמעתי צרחה. ‬
‫‫זה היה הקול של אימי. ‬
‫‫מיהרתי פנימה. ‬
‫‫היא הייתה על הרצפה, דיממה למוות. ‬
‫‫הייתי בהלם. לא ראיתי שהאיש עדיין שם. ‬
‫‫הוא דקר אותי ארבע פעמים‬ ‫‫לפני שהצלחתי להתחמק. ‬
‫‫הוא היה גבוה, חזק, מהיר, מדויק. ‬
‫‫האדרנלין חימם לי את המוח. ‬
‫‫זעמתי. ‬
‫‫הרבצתי והרבצתי, אבל פגעתי באוויר. ‬
‫‫ואיך נמלטת?‬
‫‫מרחוק, ‬
‫‫רחוק מאוד, ‬
‫‫שמעתי את קולה של אימי. ‬ ‫‫את יודעת מה היא אמרה לי?‬
‫‫"תנשמי. "‬
‫‫לקחתי נשימה. ‬
‫‫האטתי. עצרתי, הסתכלתי וראיתי פתח. ‬
‫‫מאותו רגע ואילך, אני קבעתי את הקצב. ‬
‫‫נשימות. ‬
‫‫זה הסוד. ‬
‫‫את נושמת ובוחרת. ‬
‫‫נמסטה, אידיוט. ‬
‫‫זה לוקח יותר מדי זמן. ‬
‫‫זה בסדר. הצלחתי. ‬
‫‫קאהינה נ'סומר. אני רוצה לדעת איפה היא. ‬
‫‫זה לא מנוע חיפוש שבו אפשר פשוט להקליד שם…‬
‫‫אני אמצא דרך. ‬
‫‫אזלו לי הכדורים. הם רבים מדי. ‬ ‫‫-תמשיכי ותאלתרי. ‬
‫‫זה לא אמור להיות שם. ‬
‫‫דריס מלכד את הרכבת?‬
‫‫כשהוא היה קטן ולא רצה צעצוע, ‬ ‫‫הוא היה שובר אותו במקום למסור אותו. ‬
‫‫אין יותר רכבת. ‬
‫‫אין יותר כסף, אין יותר סודות. ‬
‫‫אין אולימפוס, אין פוריה, המסיבה נגמרה. ‬
‫‫מה נעשה?‬
‫‫מה אני אעשה. את תמשיכי ותמצאי את אביך. ‬
‫‫את מתכוונת לנטרל את זה?‬ ‫‫עם הידיים הרועדות שלך?‬
‫‫את יודעת איך?‬
‫‫אני אנסה. אני לא רוצה שהרכבת תתפוצץ בתחנה. ‬
‫‫איזה מניאק. ‬
‫‫תני את הטלפון שלך. ‬
‫‫אם תיכשלי, נצטרך לוודא שאין נפגעים. ‬ ‫‫-היא צודקת, בוס. ‬
‫‫לא יכולנו להצליח בכוחות עצמנו. ‬
‫‫היינו צריכים את הטובים ביותר. ‬
‫‫אבל היינו גמורים בעולם התחתון, אז…‬
‫‫נאלצנו להסתפק בהם. ‬
‫‫כן, בשני אלה. ‬
‫‫מתנקש ושוטר בטראומה. ‬
‫‫- בית חולים -‬
‫‫- מעט קודם לכן -‬
‫‫המפקד. ‬
‫‫אלי, נכון?‬
‫‫היית עם קייטה בזמן המתקפה?‬
‫‫אני צריך לדבר איתך. זה חשוב. ‬ ‫‫מה שקרה שם היה…‬
‫‫גיהינום, אני יודע. ‬
‫‫אתה לא מבין, אני זה ש…‬
‫‫זו פעם ראשונה שמטרה שלי באה אליי מרצונה. ‬
‫‫ובכנות, ‬
‫‫זה נחמד. ‬
‫‫אל תדאג, עם זה, אתה לא תסבול. ‬
‫‫אתה יודע, בפעם הקודמת שדרכינו נפרדו…‬
‫‫חשבתי שלא תוכל להתאפק‬ ‫‫ושתלשין עלינו לעמיתיך לעבודה. ‬
‫‫זו לא אשמתך. ‬
‫‫זה נכון שביום שבו חילקו ביצים, ‬ ‫‫לא כולנו היינו…‬
‫‫פאסקל, אתה צריך להתקשר…‬
‫‫הלו?‬ ‫‫-אורסו?‬
‫‫איפה אתה?‬
‫‫לינה?‬
‫‫בזמן שנטרלתי את הפצצה‬ ‫‫ולינה רדפה אחרי אביה, ‬
‫‫הם היו אמורים לנתב את הרכבת הרחק מפריז. ‬
‫‫הייתי צריך להזהיר את עמיתיי. ‬ ‫‫-ומה היית מספר להם?‬
‫‫"בוס, זו הפוריה, האגדה האורבנית. ‬ ‫‫היא הדודה של בת הזוג שלי. ‬
‫‫"כלומר, האקסית שלי. ‬
‫‫"היא נמצאת ברכבת רפאים מתחת לפריז, ‬ ‫‫והיא מלאה במטילי זהב, ‬
‫‫ודי חומר נפץ‬ ‫‫כדי לשלוח את המונה ליזה למאדים. "‬
‫‫ועכשיו אתה חושב לעצמך, ‬ ‫‫"האידיוט הזה צודק". אני טועה?‬
‫‫טוב, אבל נעשה את זה בדרך שלי. ‬
‫‫ניתן להם לסטור לנו ונתנצל?‬
‫‫אז פשוט תחסל את כולם? ואז מה?‬
‫‫אתה יודע איך לעבור מסלול עם הרכבת?‬
‫‫אתה יודע איך להחליף מסילות?‬
‫‫עכשיו אתה חושב לעצמך…‬ ‫‫-טוב, בסדר. בדרך שלך. ‬
‫‫תודה. ‬
‫‫- אל סלמה: הגענו למקום -‬
‫‫כן?‬
‫‫תפתחו. ‬ ‫‫-זו המשטרה. ‬
‫‫לינה, זה בסדר, ‬ ‫‫החברים שלך מטפלים בזה. איך הולך?‬
‫‫מה זאת ההזיה הזאת?‬
‫‫לא אמרת לי שיש כאן אגף של הלובר!‬
‫‫כן, טוב, תנסי לא לשבור הכול לשם שינוי. ‬
‫‫כאילו זה הסגנון שלי. ‬
‫‫יש לכם אישור להיות פה?‬
‫‫הנה האישור שלי. ‬
‫‫אנחנו מנהלים כאן 1,500 רכבות תחתיות‬ ‫‫מדי יום בכל פריז. ‬
‫‫רק בכירים יכולים להיכנס. ‬
‫‫לא דגי רקק. ‬
‫‫אתה צריך אישור מהניצב, חתיכת דביל. ‬
‫‫הוא קרא לי דביל?‬ ‫‫-לא, הוא אמר "חתיכת דביל". ‬
‫‫תן לנו לעבור. זה לא ייגמר טוב. ‬
‫‫קליק־קלאק, אתה יכול לבוא הנה?‬
‫‫טוב, אז בדרך שלך. ‬
‫‫תיזהרו. תזכרו מה הבוס אמר. ‬ ‫‫אם נשבור משהו, הוא ישבור אותנו. ‬
‫‫לשאוף. ‬
‫‫לנשוף. ‬
‫‫זו רכבת רפאים, חבר'ה. ‬
‫‫היא לא רשומה בשום מקום. ‬
‫‫מה אני אמור לעשות? לנחש?‬ ‫‫אתם יודעים איפה לחפש, כי…‬
‫‫פחות שאלות, יותר פתרונות, ז'ורז'. טוב?‬
‫‫כן. אבל קליק־קלאק הוא המהנדס‬
‫‫שמתמחה בלוגיסטיקת ניתוב מועדף‬ ‫‫בתוך העיר, לא אני. ‬
‫‫מה יש?‬
‫‫קליק־קלאק לא מת. עשיתי מה שאמרת. ‬
‫‫אני מודה, הוא לא ילך בקרוב, אבל…‬
‫‫החבר שלך באמת יעשה קולות קליק־קלאק. הבנת?‬
‫‫עם הקביים. קליק, קלאק. ‬
‫‫לא?‬
‫‫איפה הרכבת המזוינת הזאת?‬
‫‫- העברת נתונים -‬
‫‫את מתכוונת לנטרל את זה?‬ ‫‫עם הידיים הרועדות שלך?‬
‫‫את גמורה, סלמה. ‬
‫‫מה קרה?‬
‫‫אל תדאגי. ‬
‫‫את יודעת מה את עושה?‬ ‫‫-אני מקווה. ‬
‫‫אני מקווה. ‬
‫‫אבל אולי כדאי שתמהרי. ‬
‫‫סלמה אומרת שצריך לפעול מהר. ‬
‫‫זה דחוף, ולא כדאי שנעצבן אותה. ‬
‫‫היא אמרה את זה?‬
‫‫לא, אמרתי משהו גרוע הרבה יותר. ‬
‫‫ושלחתי להם את המיקום שלנו. ‬
‫‫הנה. ‬
‫‫בבקשה. ‬
‫‫רצית רכבת רפאים, ‬ ‫‫קיבלת נקודות ציון בזמן אמת. טוב?‬
‫‫כן, זה בסדר. ‬ ‫‫-קדימה. ‬
‫‫זה בסדר? מצאת אותה?‬
‫‫כן, אני לא משחרר אותה. ‬
‫‫זה הבאג במערכת שלנו. ‬ ‫‫הוא הופיע ככה מדי פעם. ‬
‫‫לא הבנו למה. ‬
‫‫חכו עד שהעמיתים שלי ישמעו על…‬
‫‫טוב, הם לא חייבים לדעת. ‬
‫‫צריך להוציא אותה מפריז. ‬ ‫‫-אין לנו זמן לזה. ‬
‫‫רגע, מה זה?‬
‫‫זו תחנה לא פעילה. ‬
‫‫תשלח את הרכבת לשם. ‬
‫‫בסדר. ‬
‫‫בכנות, לא הייתי מהמרת עליהם, ‬ ‫‫אבל הבחורים ביצעו את חלקם. ‬
‫‫הרכבת נעצרה. ‬
‫‫- העברת נתונים -‬
‫‫לבד, באיחור, ובלי נשק. ‬
‫‫גם אתה לבד. ‬
‫‫באמת?‬
‫‫אתם יודעים מה קורה כשיש שרפה במרכז נתונים?‬
‫‫אי אפשר לשפוך מים על השרתים. ‬
‫‫כדי לכבות את האש, ‬ ‫‫צריך לשאוב את כל החמצן מהחדר. ‬
‫‫קדימה. ‬
‫‫בואו ניקח נשימה עמוקה…‬
‫‫נמסטה, אידיוטים. ‬
‫‫אין חמצן. ‬
‫‫הכשרתי אותה היטב. ‬
‫‫הכי חשוב, לימדתי אותה להתבונן לעומק. ‬
‫‫היא ידעה איפה צינורות החמצן נמצאים. ‬
‫‫היא גם ידעה שאין לה זמן להסס. ‬
‫‫בזמן היפוקסיה, ‬ ‫‫המוח מפסיק לתפקד תוך כמה שניות. ‬
‫‫כאב נורא עובר בגוף. ‬
‫‫אחרי עוד צעד או שניים, המוח סוף סוף מוותר, ‬
‫‫ואז נופלים. מתים. ‬
‫‫- העברת נתונים הושלמה -‬
‫‫לינה?‬
‫‫לינה, את בסדר?‬ ‫‫-זה נעלם. ‬
‫‫הגעתי לשם מאוחר מדי. ‬ ‫‫-את עוד יכולה להשיג את זה. מהר. ‬
‫‫דריס!‬
‫‫אל תגרום לי להרוג אותך!‬
‫‫לעזאזל!‬
‫‫חרא. ‬
‫‫- שימו לב‬ ‫‫אזור בדיקת תנועת רכבות -‬
‫‫סלמה הצליחה לנטרל את הפצצה. ‬
‫‫שמחתי קצת מוקדם מדי. ‬
‫‫דריס השאיר לי הפתעה. ‬
‫‫חמישה עשר מהם, חזקים וחמושים. ‬
‫‫אני שונאת הפתעות. ‬
‫‫כשדריס היה קטן ואימא שלנו צעקה עליו, ‬
‫‫הוא היה נעלם. ‬
‫‫לא היה לה מושג לאן הוא הלך, וזה שיגע אותה. ‬
‫‫נכון שאחי היה מוכשר. ‬
‫‫אבל לא מוכשר כמוני. ‬
‫‫כשהוא הלך למצוא שלווה, ‬ ‫‫תמיד ידעתי איפה הוא היה. ‬
‫‫אתה משתזף?‬
‫‫את לא מוותרת. ‬
‫‫ואתה הפסדת. ‬
‫‫טוב, חבר'ה…‬
‫‫אסביר לכם. ‬
‫‫יש שתי דרכים לעשות את זה. יש את הדרך הקשה…‬
‫‫יש רק דרך אחת, למעשה. ‬
‫‫אתה לא יודע לספור, גבר. ‬
‫‫אתה לבד, אבל אנחנו רבים. ‬
‫‫נכון. ‬
‫‫חשבון עושה לי כאב ראש. ‬
‫‫חסרה בו שירה. ‬
‫‫טוב. רבותיי. ‬
‫‫בנימה זו, אפשר לתת לג'ימי לשיר. ‬
‫‫לוהט. ‬
‫‫ג'ימי לא איבד את הקול שלו, מה?‬
‫‫ראית את זה? מצאתי שמן חדש בשבילו. ‬
‫‫לי זה נשמע חלק יותר. ‬
‫‫לא?‬ ‫‫-זה נכון. ‬
‫‫קדימה. ‬ ‫‫-סליחה, אדוני. ‬
‫‫איבדת את אנשיך, את הזהב. זה נגמר. ‬
‫‫ומה עכשיו?‬
‫‫הרגתי אותו. ‬
‫‫זה לא היה קל, אבל הרגתי אותו. ‬
‫‫הוא נאבק. הוא התנגד. ‬
‫‫אבל לא נשארתי חייבת. ‬
‫‫כדור אחד בעין שלו, כדור אחד ביד שלו. ‬
‫‫וזה נגמר. ‬
‫‫חשבתי שתתנגד. ‬
‫‫מעשה גבורה אחרון. ‬
‫‫אנשים תמיד טעו לגבי שנינו. ‬
‫‫תמיד היו לך חלומות בראש. אני מעשי. ‬
‫‫אני יודע מתי להילחם, ‬
‫‫ומתי הזמן ליהנות משמי פריז. ‬
‫‫לינה ירתה לעברי. ‬
‫‫זה לא מתאים לה. ‬
‫‫מה סיפרת לה?‬
‫‫שאלו החיים שלך או של אימא שלה. ‬
‫‫יש לך כישרון לגרום לנו לשכוח‬ ‫‫כמה את יכולה לשקר לנו. ‬
‫‫מישהו צריך לעשות את העבודה השחורה. ‬
‫‫את עושה אותה טוב מכדי לא ליהנות. ‬
‫‫שיקרת לכולם במשך 25 שנים. ‬
‫‫עשרים וחמש שנים מאז שהפכת אותי למפלצת. ‬
‫‫אבל זו את שאיתרת את המשפחה של קאהינה. ‬
‫‫את טבחת בהם. ‬
‫‫שוטרת שהסתננה לעולם התחתון, ‬ ‫‫שהתחתנה עם אחיך. ‬
‫‫ממש פישלת שם. ‬
‫‫הפוריה נאלצה להסתיר את הטעות שלה. ‬
‫‫לקחת ממני הכול, סלמה. ‬
‫‫את החיים שלי. את החופש שלי. ‬
‫‫אפילו את האמת. ‬
‫‫נותרתי האחרון שאת צריכה לחסל. ‬
‫‫אבל…‬
‫‫אתה אחי הקטן. ‬
‫‫החולשה שלי. ‬
‫‫הבת שלי מכוונת טוב. ‬
‫‫היא רוצחת, כמוך וכמוני. ‬
‫‫אין צורך שהיא תדע את זה כעת. ‬
‫‫זה לא כישרון שמשמח אנשים. ‬
‫‫אני לא רוצה את הדם שלי על ידיה. ‬
‫‫עלייך לעשות את מה שמעולם לא הצלחת לעשות. ‬
‫‫תעשי את זה עכשיו. ‬
‫‫נדרשת רק שנייה. ‬
‫‫נדרשו לי 20 שנים. ‬
‫‫אני רוצה שתצטרפי אליי. ‬
‫‫בואי. ‬
‫‫עשינו מה שהיה עלינו לעשות. ‬
‫‫מה הוא אמר לך לפני…‬
‫‫כלום. ‬
‫‫את ממשיכה לשקר?‬ ‫‫-תאמיני לי או לא, לא אכפת לי. ‬
‫‫מה שחשוב הוא שאימך בטוחה. ‬
‫‫אני אמצא אותה. ‬ ‫‫-לבדך?‬
‫‫בלעדיי? בלי המשאבים שלי? את לא תצליחי. ‬
‫‫את?‬
‫‫אבל את כלום עכשיו. ‬
‫‫הסנדקים הוציאו חוזה על ראשינו. ‬
‫‫הפוריה גמורה. ‬
‫‫אני אוכל לשנות את דעתם. ‬
‫‫אנחנו לא נברח. ‬
‫‫חיים במנוסה הם לא חיים. ‬
‫‫עם זאת, אם עלייך להיפרד ממישהו, ‬ ‫‫לסדר דברים, לתלות כביסה, ‬
‫‫את יודעת איך זה כביסה רטובה…‬
‫‫עכשיו זה הזמן. ‬
‫‫זה קצת מוגזם, לא?‬ ‫‫-כן, אני מסכים. ‬
‫‫היי, טמבל. ‬
‫‫אנחנו שכבנו אחרי שנפרדתם. ‬
‫‫אימא. ‬
‫‫סליחה שלא באתי לראות אותך. ‬
‫‫כעסתי עלייך ועל אבא. ‬
‫‫אבל אני אוהבת אותך מאוד. ‬
‫‫את עוזבת?‬
‫‫נפגשת עם אימא שלך, איתי. ‬ ‫‫זה מרגיש כמו פרידה, לא?‬
‫‫מה קורה הפעם?‬
‫‫כשכל זה התחיל, הייתי צריכה לדבר איתך. ‬
‫‫לא רצית לדבר, ואני לא רציתי להקשיב. ‬
‫‫חשבתי שאני יודע טוב יותר ממך, ‬
‫‫ושלא תסתדרי לבד. ‬
‫‫עשינו כמיטב יכולתנו. ‬
‫‫אני יודע. ‬
‫‫את אוהבת אותי, אבל אי אפשר להמשיך ככה. ‬
‫‫זה טיפשי, ‬ ‫‫חשבתי שהפעם השנייה תהיה קלה יותר. ‬
‫‫גם אני נפרדתי מכולם לפני שבאתי לראות אתכם. ‬
‫‫אני מכירה אתכם טוב מדי. ‬
‫‫כשהוא תקף אתכם, ‬ ‫‫דריס חשף את הטבע האמיתי שלכם לכולם. ‬
‫‫אתם חמדנים, פראיים, ‬
‫‫מונעים על ידי אינסטינקטים בסיסיים. ‬ ‫‫ברגע שהרגשתם מאוימים, רימיתם ובגדתם. ‬
‫‫סיכנתם את האיזון‬ ‫‫שבנינו במשך כל כך הרבה שנים…‬
‫‫מה את עושה?‬
‫‫אבל אל תטעו. ‬
‫‫בלי הפוריה, ‬
‫‫אתם לא תשרדו. ‬
‫‫אתם תהיו גמורים, ‬ ‫‫תהרגו זה את זה למען פירורי האימפריה שלכם. ‬
‫‫אבל אתם יכולים לשמוח. ‬
‫‫הפוריה כאן. ‬
‫‫ובזכותה, האולימפוס עומד. ‬
‫‫לאולימפוס יש אדון חדש בראשו. ‬
‫‫דמוקלס. ‬
‫‫תחשבו טוב לפני שתענו. ‬
‫‫עבור מי אתן עובדות?‬
‫‫- הפוריה -‬
‫‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬