Fire generationer af furier.
De oplevede krige, massakrer, forræderi,
men ingen af dem måtte opleve, hvad jeg oplevede.
Da Driss stak af, efter Damokles angreb os,
havde han et forspring, en hær
og en plan for at tømme Minen,
Olympens tog.
Skjult, pansret og ekstremt sikret.
Lyna og jeg kom for sent.
Vi måtte hoppe på toget i farten.
Driss var forrest i toget.
TOG NR. 7854
Hvad ville han have?
Guldet, malerierne, Olympens hemmeligheder.
Men det vigtigste for ham
befandt sig i datacentret bagest i toget.
Et stykke software forbundet til alle polititjenester,
alle kameraer, alle smartphones…
Et stykke software, som kan finde hvem som helst.
Med dét kan Driss finde din mor.
Og finder han Kahina, dræber han hende.
Nej, vi stiger på det tog, og du og jeg stopper ham.
Jeg ved, jeg har mistet jeres tillid,
at I kun ønsker at skyde mig i hovedet.
Men I vil gerne vide, hvad der er tilbage af jeres formue.
Hvad jeg reddede fra Minen.
Så må I høre min fortælling til ende.
Og så kan I beslutte,
om jeg stadig er jeres furie, og hvad I vil gøre med mig.
Den er kold. De nåede ikke at skyde.
-Overraskede Driss dem? -De var rolige.
Ingen havde turdet angribe Minen før.
Log ind på serverne.
De skifter adgangskode hver dag. Det tager timer at knække den.
Du har ikke timer.
Hvem er hurtigere end ham?
Kom i gang.
Regnede I med jeres mænd?
En fejlberegning.
Jeres pansrede tog og overtrænede mænd. Intet kan beskytte jer, udover mig.
I det øjeblik vidste jeg kun, at Driss' mænd…
Der kommer mange, og de vil skyde for at dræbe,
så skyd løs, til vi finder Driss.
Vi havde travlt. Vi var bagud, og der var mange vogne.
Min bror har aldrig været tålmodig.
Han får altid, hvad han vil have.
Han ville tømme jeres servere, som han tømte jeres pengeskab.
Sæk efter sæk stjal han metodisk jeres millioner.
Venner?
-Stop, det stresser mig. -Svar mig.
Kan I høre mig?
Vi kan høre, men ikke se dig.
Disse apparater skal behandles forsigtigt.
Her.
Det virker.
De tømmer Minen helt.
Det er det samme ved hver station.
Hvordan formilder du Olympen, hvis alt er væk?
Godt spørgsmål. At få Driss tilbage ville ikke redde os.
I ville have beviser i guld.
Vi klarer Driss. Find ud af, hvor guldet er.
Okay. Hvor er den næste station?
Den er… her.
Det mener du ikke.
Det er sgu ikke mig, der styrer toget.
Hvorfor er du så muggen i dag?
-Frygter du at blive dræbt? -I det mindste bliver det med dig.
Jeg er bekymret for hende.
Kom.
Han havde ingen grund til bekymring.
Det var os to mod en hel hær.
En ganske almindelig dag for furierne.
Lyna.
Vi rykker på tre.
En.
To.
Tre.
Lad være at dø, vi mangler tre togvogne.
Vi er stadig i live. Hvordan går det der?
Har I fundet Driss' mænd?
De kommer guldet i sportstasker.
Her er tasker overalt. Hvordan kan vi vide, hvem Driss' mænd er?
Jeg skulle have taget min metaldetektor med.
Selma, vi kan ikke gøre det sådan. Vi har brug for et spor.
Driss havde ikke gjort det let for dem.
Hans mænd kom ud via de travleste stationer i Paris.
Skjult i mængden.
Da fik Lyna en idé.
-Simon, du satte en tracker på min mobil. -Hvad?
Det kunne jeg aldrig finde på.
Det var ikke et spørgsmål.
Du må stole på hende.
Nu har I et spor at følge.
De skulle bare følge hendes mobil for at vide, hvor Driss gemte pengene.
Godt klaret.
Men vi er lige begyndt.
Træk vejret.
Slap af i musklerne.
Synes du, det er tid til yoga?
Det er altid tid.
Det lærte jeg af min mor.
Jeg vil fortælle dig noget.
Ånd ind.
Ånd ud.
Der var en fyr, der angreb Olympen.
Han begik en massakre.
Ånd ind.
Ånd ud.
Min mor og jeg sporer og finder ham.
Ånd ind.
Ånd ud.
Jeg er ung, og min mor tror ikke, jeg er klar.
Hun beder mig vente, mens hun ordner ham.
Jeg venter.
Der går noget tid.
Og så hører jeg et skrig.
Det er min mors stemme.
Jeg styrter ind.
Hun ligger og bløder ihjel. Jeg er i chok. Jeg ser ikke fyren.
Han stikker mig fire gange, før jeg slipper væk.
Han er høj, stærk, hurtig og præcis.
Adrenalinen overopheder min hjerne.
Jeg er rasende.
Jeg slår. Men jeg slår ud i luften.
Hvordan slap du væk?
Langt væk,
meget langt væk,
hørte jeg min mors stemme. Ved du, hvad hun sagde?
"Træk vejret. "
Jeg trak vejret.
Jeg satte farten ned. Jeg stoppede, kiggede og så åbningen.
Fra det øjeblik var det mig, der satte farten.
Træk vejret.
Det er hemmeligheden.
Træk vejret og vælg.
Namaste, røvhul.
Det tager for lang tid!
Her. Jeg har det.
Kahina N'Soumer. Jeg vil vide, hvor hun er.
Det er ikke en søgemaskine, hvor man kan slå navne op.
Jeg finder en måde.
-Slut. Der er for mange. -Fortsæt og improviser.
Hvad laver den der?
Har Driss anbragt en bombe?
Når han var træt af sit legetøj, ødelagde han det.
Farvel, tog.
Ingen penge, ingen hemmeligheder.
Ingen Olympen, ingen furie. Overstået.
Hvad gør vi?
Hvad gør jeg? Du skal finde din far.
Vil du desarmere den? Med din rystesyge?
Ved du, hvordan man gør?
Jeg prøver. Toget skal ikke eksplodere på en station.
Sikket røvhul.
Din telefon, tak.
-Vi må begrænse antallet af ofre. -Hun har ret.
Vi kunne ikke klare det alene.
Vi havde brug for de bedste. Men vi var færdige i underverdenen.
Så vi måtte nøjes med dem.
Ja, de to. En snigmorder og en traumatiseret betjent.
HOSPITAL
KORT TID FORINDEN
Chef.
Elie, ikke?
Du var med Keïta under angrebet?
Jeg må tale med dig.
-Det, der skete, var… -Jeg ved det.
Du forstår ikke, det var mig…
Mine mål møder normalt ikke selv op.
Men helt ærligt
er det rart.
Bare rolig, med dette mærker du intet.
Sidst vi skiltes…
…troede jeg, du ville sladre om os til dine kolleger.
Det er ikke din skyld.
Den dag, de delte nosser ud, var vi ikke alle…
Pascal, du skal ringe til…
-Hallo? -Orso?
Hvor er du?
Lyna?
Mens jeg fiksede bomben, og Lyna fulgte sin far,
skulle de få toget ud af Paris.
-Jeg skulle have advaret mine kolleger. -Om hvad?
"Ved du hvad, chef? Furien, legenden, er min kærestes tante.
Eller min eks'.
Hun er på et spøgelsestog under Paris.
Det er fyldt med guld, og sprængstof nok til at sende Mona Lisa til Mars. "
Og nu tænker du: "Fjolset har ret. " Tager jeg fejl?
Men vi gør det på min måde.
Lader os tæve og undskylder?
Du vil altså dræbe alle, og hvad så?
Kan du få et tog over på et vigespor?
Er du god med togskinner?
-Nu tænker du… -Okay, fint. Din måde.
Tak.
TIL SELMA: VI ER HER
Ja?
-Luk op. -Det er politiet.
Det er godt, dine kærester er på sagen.
Hvordan går det?
Hvad fanden er dét?
Det halve Louvre er her jo!
Undgå at smadre alt for en gangs skyld.
Som om jeg plejer at gøre det.
Har I tilladelse?
Her er min tilladelse.
Vi administrerer 1.500 metrotog dagligt i hele Paris.
Kun de vigtige kommer ind.
Ikke hvem som helst.
Du skal have tilladelse af præfekten, narrøv.
-Kaldte han mig en nar? -Nej, han sagde "narrøv".
Luk os ind. Det her ender galt.
Klik-Klak, gider du komme?
Jamen, så på din måde.
Smadr ikke noget. Ellers smadrer chefen os.
Ånd ind.
Ånd ud.
Det er et spøgelsestog.
Det fremgår ingen steder.
Hvad skal jeg gøre? Gætte? Ved I, hvor vi skal lede…
Færre spørgsmål, flere løsninger.
Jo. Men Klik-Klak er ingeniøren.
Han er specialiseret i logistik inde i byen, ikke mig.
Hvad?
Han er ikke død. Jeg gjorde, som du sagde.
Måske kan han ikke gå lige foreløbig…
Men han siger "klik-klak"… Forstod du den?
Med krykkerne. Klik, klak.
Nej?
Hvor er det skide tog?
Vil du desarmere den? Med din rystesyge?
Du er færdig, Selma.
Hvad er dét?
Bare rolig.
-Ved du, hvad du laver? -Det håber jeg.
Det håber jeg.
Men du må hellere skynde dig…
Selma siger, vi skal skynde os.
-Ellers bliver hun pissesur. -Sagde hun dét?
Nej, jeg sagde meget værre.
Og sendte dem vores position.
Her.
Værsgo.
Live GPS-koordinater på spøgelsestoget. Godt?
-Ja, det er fint. -Kom så.
Okay? Har du det?
Jeg slipper det ikke.
Det er fejlen i vores system! Vi så det indimellem og forstod det ikke.
Vent, til mine kolleger hører det…
De behøver ikke høre det.
-Vi må have det ud af Paris. -Det kan vi ikke nå.
Vent, hvad er dét?
Det er en nedlagt station.
-Led toget derhen. -Okay.
Jeg havde ikke megen tiltro til dem, men drengene klarede det.
Toget stoppede.
Helt alene, sent på den og uden våben.
Du er også alene.
Er jeg?
Ved I, hvad der sker, når et datacenter brænder?
Man kan ikke smide vand på serverne.
For at slukke ilden må man suge al ilten ud af rummet.
Så er det nu.
Vi tager en dyb indånding…
Namaste, røvhuller.
Ingen ilt.
Jeg oplærte hende godt.
Jeg lærte hende nøje iagttagelse.
Hun vidste, hvor iltrørene var.
Og at hun ikke havde tid til at tøve.
Under hypoxi lukker hjernen ned på få sekunder.
Man får frygtelige smerter i kroppen.
Man tager et skridt eller to, og så giver hjernen endelig op,
og man falder død om.
Lyna?
-Er du okay? -Det er væk.
Jeg kom for sent.
Du kan stadig nå det.
Driss!
Jeg vil ikke dræbe dig!
Pis!
Det lykkedes Selma at deaktivere bomben.
Jeg jublede lidt for tidligt.
Driss havde efterladt mig en overraskelse: 15 stærke og tungt bevæbnede mænd.
Jeg hader overraskelser.
Da Driss var lille, og vores mor skældte ham ud,
havde han for vane at forsvinde.
Det drev hende til vanvid ikke at vide, hvor han var.
Det er sandt, at min bror var begavet. Men ikke så begavet som mig.
Når han gik ud for at få ro, fandt jeg ham altid.
Solbader du?
Du er utrættelig.
Og du har tabt.
Okay, venner…
Lad mig forklare.
Der er to måder at gøre det på. Den hårde måde…
-Der er faktisk kun én måde. -Du kan ikke tælle, store fyr.
Du er helt alene, og vi er mange.
Det er sandt.
Tal giver mig hovedpine.
De mangler poesi.
Godt, mine herrer. Når det er sagt, kan du lade Jimmy synge.
-Fedt. -Jimmy har ikke mistet stemmen, vel?
Så du dét? Jeg har givet den en ny olie.
Jeg syntes, den lød glattere.
-Ikke? -Jo.
Undskyld, hr.
I har mistet alt. Jeres mænd, guldet.
Hvad nu?
Jeg dræbte ham.
Det var svært, men jeg dræbte ham.
Han kæmpede imod. Han gjorde modstand.
Men jeg gav igen hver gang.
En kugle i øjet og én i hånden.
Og det var slut.
Kæmper du ikke imod?
En sidste tapper indsats.
Folk har altid taget fejl af os to.
Du har altid været drømmeren. Jeg er pragmatiker.
Jeg ved, om jeg skal kæmpe
eller nyde Paris' himmel.
Lyna skød på mig.
Det ligner hende ikke.
Hvad har du fortalt?
At det var dit eller hendes mors liv.
Du får os til at glemme, hvor groft du kan lyve for os.
Nogen må jo gøre det beskidte arbejde.
Du må nyde det, så godt du gør det.
Du har løjet for alle i 25 år.
Siden du gjorde mig til et uhyre.
Men det var dig, der fandt Kahinas familie.
Dig, der massakrerede dem.
En infiltreret betjent, der giftede sig med din bror.
Du klokkede virkelig i det.
Furien måtte skjule sin fejl.
Du tog alt fra mig, Selma. Mit liv. Min frihed. Selv sandheden.
Du manglede blot at eliminere mig.
Men…
Du er min lillebror.
Min svaghed.
Min datter sigter godt.
En morder, som du og jeg.
Det behøver hun ikke vide nu.
Det er ikke et talent, der gør én glad.
Hun skal ikke føle sig skyldig.
Du må gøre, hvad du aldrig har kunnet.
Gør det nu.
Det tager kun et øjeblik.
Det har taget mig 20 år.
Kom med mig.
Kom.
Vi gjorde, hvad vi skulle.
Hvad sagde han, før…
Intet.
-Flere løgne? -Tro mig eller ej, jeg er ligeglad.
Bare din mor er i sikkerhed.
-Jeg finder hende. -Alene?
Uden mig og mine ressourcer?
Dig? Du er ingen nu.
Overhovederne vil se os døde.
Furien er færdig.
Jeg kan få dem til at ændre mening. Vi stikker ikke af.
Et liv på flugt er ikke noget liv.
Skal du sige farvel til nogen eller hænge vasketøj op…
Du ved, hvordan vådt vasketøj er…
Så er det nu.
-Lidt meget, ikke? -Jeg er enig.
Du, tumpe.
I havde slået op, da vi var sammen.
Mor.
Undskyld, jeg ikke har været her.
Jeg var vred på dig og far.
Men jeg elsker dig højt.
Rejser du?
Du besøger din mor og mig. Det virker som et farvel.
Hvad sker der denne gang?
Jeg skulle have talt med dig fra start.
Du ville ikke tale, og jeg ikke lytte.
Jeg troede, jeg vidste bedre,
at du ikke kunne klare dig selv.
Vi gjorde vores bedste.
Det ved jeg.
Du elsker mig, men det fungerer ikke.
Jeg troede, det var lettere anden gang.
Jeg sagde også farvel, før jeg kom til jer.
Jeg kender jer for godt.
Da han angreb jer, afslørede Driss jeres sande natur.
I er grådige, vilde,
drevet af basale instinkter.
Så snart I følte jer truet, snød og forrådte I.
I bragte den balance, vi havde opbygget i så mange år, i fare.
Hvad laver du?
Men tag ikke fejl.
Uden furien
overlever I ikke.
I vil ødelægge og dræbe hinanden for jeres imperiums krummer.
Men I kan glæde jer.
Furien er her.
Takket være hende står Olympen.
Olympen har et nyt overhoved.
Damokles.
Tænk jer godt om, før I svarer.
Hvem arbejder I for?
Tekster af: Anna Jennifer Christiansen