‫‫את לא נולדת פוריה, את הופכת לפוריה. ‬
‫‫ואת מתה כפוריה, ‬
‫‫בדרך כלל בתוך דם. ‬
‫‫ההיסטוריה שלהן, ההיסטוריה שלנו, ‬
‫‫מורכבת מטרגדיות וקללות. ‬
‫‫אבל הקללה הגרועה ביותר‬ ‫‫עבור משפחת אראגו הייתה להיוולד כבן. ‬
‫‫דריס אראגו נולד בצל אימו, ‬
‫‫וגדל בצל אחותו. ‬
‫‫הוא מעולם לא מצא את מקומו בעולם התחתון. ‬
‫‫בנים של פוריות אינם יורשים דבר. ‬ ‫‫אין להם תפקיד, אין להם אחריות. ‬
‫‫דריס רצה לכתוב את גורלו בעצמו. ‬
‫‫שוד, סחר, הברחת סמים. ‬
‫‫אבל אי אפשר לשכתב את גורלך ללא השלכות. ‬
‫‫הוא קבור כאן בבית הקברות לפושעים. ‬
‫‫כאן אני פוגשת אותו סוף סוף. ‬
‫‫- אראגו -‬
‫‫אחי צדק. ‬
‫‫לאן שלא הלך, תמיד הבחינו בו. ‬
‫‫הוא היה מיוחד. ‬
‫‫את דומה לו מאוד. ‬
‫‫אין לי זיכרונות ממנו. ‬
‫‫או מאימא שלי. ‬
‫‫היית קטנה כל כך. ‬
‫‫איך זה קרה?‬
‫‫התאונה?‬
‫‫זה היה שוד שהשתבש. ‬
‫‫מרדף משטרתי. ‬
‫‫הוא איבד שליטה על המכונית. ‬
‫‫אימא שלך הייתה איתו. ‬
‫‫- דריס אראגו‬ ‫‫1976 - 1999 -‬
‫‫למה לא השארת אותי אצלך?‬
‫‫רק על זה את מדברת כל הזמן. משפחה, מסורת. ‬
‫‫כשהם מתו, כמה זמן לקח לך למסור אותי לזרים?‬
‫‫ניסיתי. ‬
‫‫אני נשבעת שניסיתי. ‬
‫‫אבל לא יכולתי. ‬
‫‫את יודעת, רוב האנשים סביבי מגיעים לכאן. ‬
‫‫רציתי להגן עלייך. ‬
‫‫לתת לך זמן. ‬
‫‫הזמן יקר. ‬
‫‫ידעתי שאבוא לחפש אותך. ‬
‫‫לא חשבת על מה שאני הייתי רוצה?‬
‫‫מה שאת רוצה? את רוצה כוח. ‬
‫‫את רוצה לשנות דברים. ‬
‫‫הנה. ‬
‫‫זה הכוח שלך?‬
‫‫אנחנו מנקות אחרי הסנדקים כי אנחנו נשים?‬
‫‫לא כי אנחנו נשים. ‬
‫‫כי יש לנו עקרונות, קוד, כבוד. ‬
‫‫ואקדח?‬ ‫‫-ומוח. ‬
‫‫ואקדח. ‬
‫‫את יודעת למה פוריות נולדות בבתי קברות?‬
‫‫כי שני אנשים חיים בתוכך. ‬
‫‫יש את לינה ויש את הפוריה. ‬
‫‫אבל אם אי פעם יהיה עימות בינה ובין הפוריה, ‬ ‫‫מה שלא יקרה ולא משנה מה יהיה המחיר, ‬
‫‫הפוריה היא זו שחייבת להשתלט. ‬
‫‫אז כדי להפוך לפוריה, ‬
‫‫את צריכה לקבור חלק מעצמך. זה הכול. ‬
‫‫יכולת להגיד את זה‬ ‫‫במקום להצמיד לי אקדח לראש. ‬
‫‫את תפקיד הפוריה צריך להרוויח. ‬
‫‫עכשיו אני יודעת שאת בת אראגו אמיתית. ‬ ‫‫את אוהבת את זה. ‬
‫‫נו?‬
‫‫מה קורה?‬
‫‫פארק. הוא ניסה לבצע הפיכה. ‬
‫‫הוא רוצה את מקומך?‬
‫‫הוא רוצה את הראש שלי. ‬
‫‫הוא צריך שהסנדקים יסכימו להפיל אותך. ‬
‫‫אני רוצה להאמין שיש לך מזל, בוס, ‬
‫‫אבל עם הכתובים החסרים וסנדק מת‬ ‫‫את לא תצאי מנצחת. ‬
‫‫מאמא הכלבה ומשפחת טראן יבגדו בך, זה בטוח. ‬
‫‫האחים ק' עדיין מהססים. ‬ ‫‫-אני אטפל באחים ק'. ‬
‫‫אתם מנסים להשיג את הדוכס ואת הקליפורני?‬
‫‫את תשמרי על פהים. ‬
‫‫הוא בטוח יאהב אותך. ‬
‫‫אני לא מתכוונת לנענע את התחת‬ ‫‫מול הזקן המגעיל הזה. ‬
‫‫אני לא מדברת על זה. ‬
‫‫יש לך פה גדול. הוא אוהב משא ומתן קשה. ‬
‫‫- הפוריה -‬
‫‫- לזכרו של ארווה -‬
‫‫תנחומיי. ‬
‫‫אני יודע איך זה לאבד ילד. ‬
‫‫קארל. ‬
‫‫פראקו, ידידתי. ‬
‫‫גם אתה מנסה להפיל את הפוריה?‬
‫‫אפילו לא שלום?‬
‫‫את יודעת עם מי את מדברת?‬ ‫‫-זיהיתי אותך לפי הריח. ‬
‫‫חסרת סבלנות. ישר לעניין. ‬
‫‫בדיוק כמו דריס. ‬
‫‫נקווה שלא קיבלת ממנו יותר מדי תכונות. ‬
‫‫הסנדקים האחרים דואגים‬ ‫‫מכך שהבת שלו תהפוך לפוריה שלנו. ‬
‫‫חיבבתי את אבא שלך. ‬
‫‫הוא עשה כזה בלגן, ‬ ‫‫שיכולתי לעשות עסקים בלי שאף אחד ישים לב. ‬
‫‫את מושכת תשומת לב. ‬
‫‫נוכל ללכת סחור סחור ולהגיד דברים נחמדים‬ ‫‫או שתגיד לי מה אתה רוצה ולכולנו ייחסך זמן. ‬
‫‫התמיכה שלי לא נחשבת, את יודעת. ‬
‫‫אני סתם סנדק קטן. ‬
‫‫אתה דיסקרטי. ‬
‫‫לא קטן. ‬
‫‫גם אם אתה רוצה שהם יאמינו בכך. ‬
‫‫אני רואה בך את כל מה שמגיע מסלמה. ‬
‫‫אני חייב לה הרבה, את יודעת. ‬
‫‫אבל…‬
‫‫אני נאמן לזה. ‬
‫‫כאן, האולימפוס…‬
‫‫ושם, ‬
‫‫הפוריה. ‬
‫‫למה שאשרוף את האצבעות‬ ‫‫כשאני יכול להישאר ניטרלי?‬
‫‫פארק הוא אדם פרגמטי. ‬
‫‫הוא יודע להסיט מבט. סלמה לא. ‬
‫‫מה אתה מבקש?‬
‫‫אני חמדן. זו החולשה שלי. ‬
‫‫כרגע אני מנשנש בסתר, אבל…‬
‫‫אם הפוריה תתפוס אותי‬ ‫‫אוכל מצלחת של מישהו אחר, ‬
‫‫מהצלחות שלהם, למשל…‬
‫‫הייתי רוצה שהיא תעצום עיניים. היא מסוגלת?‬
‫‫היא מסכימה. ‬
‫‫באמת?‬
‫‫נפלא. ‬
‫‫תחי הפוריה. ‬
‫‫זוזי, בבקשה. ‬
‫‫אלה לא הסנדקים הפעם. ‬
‫‫יש יותר מדי בלגן. זה לא טוב. ‬
‫‫הקברן רוצה לדבר אותך. ‬
‫‫הפוריה היא כמו סקביאס. ‬
‫‫אתה חושב שנפטרת ממנה, ‬
‫‫אבל אתה קולט שהיא עדיין שם. ‬
‫‫מגרדת אפילו יותר. ‬
‫‫אתה יודע שאני רואה הכול. ‬
‫‫הכול. ‬
‫‫שמת לב שהפוריה רעדה?‬
‫‫לא. ‬
‫‫אני כן. ‬
‫‫הייתי מוכן לחכות שהשושלת תיכחד מעצמה. ‬
‫‫אבל יורשת זה לא משהו שמקובל עליי. ‬
‫‫אתה מתכוון להיפטר מלינה?‬
‫‫לא. ‬
‫‫אתה תעשה את זה. ‬
‫‫- סיבת המוות: נסיבות טבעיות -‬
‫‫נו, הצלחת לגרום לו לדבר?‬
‫‫איזה יום. ‬
‫‫ביקור של פוריה והכנסת שני חברים‬ ‫‫ממשפחות שולטות לארונות קבורה. ‬
‫‫חשבתי שאתן ספקיות שלי. ‬
‫‫הוצאתי את הקליעים מהגוף של הג'לי. ‬
‫‫וזה לא הכול. ‬
‫‫כשניסיתי להחזיר לו את השיניים, ‬ ‫‫תראו מה מצאתי. ‬
‫‫תרשו לי. ‬
‫‫תספר לנו משהו. ‬
‫‫מצאת את הנייר לפני שהגענו?‬
‫‫הוצאת והחזרת אותו בחזרה?‬
‫‫אתה סוטה. ‬
‫‫כן. ‬
‫‫אבל אני מוכשר. ‬
‫‫תראי מה הג'לי לא רצה שנמצא. ‬
‫‫מה הסמלים האלה?‬
‫‫צופן?‬ ‫‫-זה של פהים. ‬
‫‫הוא יצר שיטת תקשורת עבור הסנדקים. ‬
‫‫הוא משתמש בכייסים כשליחים. ‬
‫‫יש מידע בהודעה הזאת שעלה לו בחייו?‬
‫‫כן. ‬
‫‫כדי לפצח את הצופן, עלינו לחקור‬ ‫‫את העסק של בעל בריתנו היחיד שנותר. ‬
‫‫כשהאולימפוס הותקפו בצורה דיגיטלית, ‬ ‫‫פהים המציא מערכת תקשורת אנלוגית. ‬
‫‫באמצעות דיו ונייר. ‬ ‫‫-אין דרך לדעת מה המשמעות?‬
‫‫פהים הבטיח סודיות מוחלטת. ‬
‫‫השולח מחלק את ההודעה לשלושה חלקים. ‬
‫‫הוא נותן כל חלק לשליח אחר. ‬
‫‫אם השוטרים תופסים אחד, ‬
‫‫בלתי אפשרי לפצח אותו. ‬
‫‫הנמען מרכיב מחדש את ההודעה. ‬
‫‫זו השיטה של פהים. ‬
‫‫בלוקצ'יין אנושי בלי שנוצר עותק. ‬ ‫‫-אין עותק?‬
‫‫חייב להיות עותק. ‬
‫‫אבל אם האולימפוס היו מגלים את זה, ‬ ‫‫פהים היה מחוסל. הוא לא אידיוט. ‬
‫‫לינה צודקת. אני בטוחה שיש עותקים. ‬
‫‫עלינו למצוא…‬ ‫‫-אל תעייפי את עצמך. ‬
‫‫אני מבינה. אני אטפל בזה. ‬
‫‫המערכת של פהים מבוססת היטב, ‬ ‫‫אבל חייב להיות בה פגם. ‬
‫‫אנחנו נמצא אותו. תעקבי אחרי השליחים. ‬
‫‫תהיי דיסקרטית. ‬
‫‫תגלי איפה מעתיקים את ההודעה…‬
‫‫ולאן לוקחים אותה אחר כך. ‬
‫‫זה יוביל אותנו למסתור של פהים. ‬
‫‫הוא בטוח כל כך במערכת שלו‬ ‫‫שאין אפילו אזעקה. ‬
‫‫הנה האזעקה. ‬
‫‫אנלוגית. ‬
‫‫אופייני לפהים. ‬
‫‫אני יכולה לעבור. אני מסוגלת. ‬
‫‫כל רעש והוא יגיע. ‬
‫‫עותק ההודעה של הג'לי נמצא בהישג יד. ‬
‫‫תוכלי למנוע את המלחמה שלך. ‬
‫‫את רוצה שפהים ידע שבאנו לבקר?‬
‫‫אני לא אוסיף שמן למדורה. ‬
‫‫נתכונן ונחזור הלילה. ‬
‫‫לכי לנוח. ‬
‫‫- נדיה קייטה‬ ‫‫שיחת וידאו נכנסת -‬
‫‫טוב, אין לי תשובות. ‬
‫‫השאלה תהיה פשוטה יותר. ‬
‫‫כמה זמן לוקח להפיל שוטר?‬
‫‫לא הרבה זמן, ‬ ‫‫בהתחשב בכמות הקוקאין שנמצא אצלו. ‬
‫‫כל מה שתמצאי שם זה אבק וקרקרים. ‬
‫‫אין טעם להיכנס לפניקה. ‬ ‫‫אין סמים בדירה הזאת. ‬
‫‫טוב. כבר לא. ‬
‫‫את חושבת שזה מצחיק?‬
‫‫לא, אבל לא הראית סימני חיים, ‬ ‫‫אז הייתי מודאגת. ‬
‫‫תני לי מה שאני רוצה, ‬
‫‫ואני איעלם. ‬
‫‫את תקבלי את חייך בחזרה, את אלי שלך. ‬
‫‫אל תדאגי. הוא הלך להביא אוכל. ‬
‫‫חקירת הפוריה מפתחת תיאבון. ‬
‫‫חמוד מאוד. ‬
‫‫בפעם הבאה, זה לא יהיה איום. ‬
‫‫ושוטרים לא שורדים זמן רב בכלא. ‬
‫‫קדימה, תפסיקי לחשוב. ‬
‫‫הוא יחזור בקרוב. ‬ ‫‫את לא רוצה שאספר לו הכול עלייך. ‬
‫‫בסדר. ‬
‫‫אני אתן לך את הפוריה. ‬
‫‫אני רק צריכה קצת זמן. ‬
‫‫אני מצטער. ‬
‫‫מה הבעיה שלך?‬
‫‫אתה מנשק אותי ועכשיו אתה יורה עליי?‬
‫‫חשבתי שהיה משהו בינינו. ‬
‫‫רק קרש עץ. ‬
‫‫משטרה. לפתוח!‬
‫‫הקליעים שיצאו מהג'לי, ‬
‫‫אנחנו מכירים אותם היטב. ‬
‫‫זה בלתי אפשרי. ‬
‫‫האולימפוס השמידו את היצרנים לפני 20 שנה. ‬
‫‫אבל הם קיימים. ‬
‫‫בטח שמת לב‬ ‫‫שההתקפות על האולימפוס קשורות לאחיך. ‬
‫‫מי בדיוק?‬
‫‫לינה. ‬
‫‫תפסיק. ‬
‫‫סלמה. ‬
‫‫כל המשפחה שלה נורתה‬
‫‫והיא יצאה בלי שריטה, את חושבת שזה נורמלי?‬
‫‫אבל על מה היא נוקמת?‬
‫‫היא לא יודעת מה קרה. ‬
‫‫מה יקרה כשהיא תגלה שחיסלת את אבא שלה?‬
‫‫אני מצטער. ‬ ‫‫-אל תדאג. לא אהבתי את הספה הזאת. ‬
‫‫או את החדר הזה. ‬
‫‫או את המטבח. ‬
‫‫או את דירה הזו, בעצם. ‬
‫‫והשעון הזה?‬
‫‫לא. ‬
‫‫תני לי את היד שלך. ‬
‫‫זה הקליט את פעימות הלב שלי. ‬
‫‫עכשיו זה מקליט את שלך. ‬
‫‫איבדת אחד?‬
‫‫עגיל?‬
‫‫מה קרה?‬
‫‫לא!‬
‫‫ברצינות? הוא חשוב עד כדי כך?‬
‫‫לא!‬
‫‫לפני שפגשתי את סלמה, הייתי בחורה רגילה. ‬
‫‫היו לי הורים, עתיד. ‬
‫‫בן זוג. ‬
‫‫עכשיו זה מסובך. ‬
‫‫אני מבין. כן. ‬
‫‫רציתי שזה יעבוד בינינו. ‬
‫‫זו ההחלטה האמיתית היחידה‬ ‫‫שקיבלתי מזה זמן רב. ‬
‫‫אבל זה פשוט…‬ ‫‫-זה מסובך. ‬
‫‫אני אוהב דברים מסובכים. ‬
‫‫בסדר?‬
‫‫האנשים המתים…‬
‫‫איך אתה חי עם זה?‬
‫‫לא מתרגלים לזה. ‬
‫‫הם כאן והם הופכים לעולמך. ‬
‫‫לפעמים יותר ממי שחי. ‬
‫‫מה יקרה לך כשפארק יבין שנתת לי לחיות?‬
‫‫אני אטפל בזה. ‬
‫‫לינה!‬
‫‫מה את עושה?‬
‫‫זה דם?‬ ‫‫-מה?‬
‫‫אתה צריך להתרחק ממני כמה שיותר מהר. ‬
‫‫כל דבר שאני נוגעת בו מסתיים בדם. ‬
‫‫דריס וקאהינה, ההורים שלי, ‬
‫‫הם מתו בתאונה. ‬
‫‫הם מתים כי אנחנו, הפוריות, מביאות מזל רע. ‬
‫‫בתאונה? מי סיפר לך את זה?‬
‫‫סלמה. ‬
‫‫דריס הוא לא נושא שמרגישים בנוח‬ ‫‫לדבר עליו בעולם התחתון. ‬
‫‫אני לא יודע מה הפוריה סיפרה לך, ‬
‫‫אבל ככל שידוע לי, הוא זמם נגד האולימפוס. ‬
‫‫הסנדקים הציעו פרס על ראשו. ‬
‫‫במקרה כזה, ‬ ‫‫רק לאדם אחד יש את הזכות ללחוץ על ההדק. ‬
‫‫זה בסדר. זה לא נראה מסובך מדי. ‬
‫‫ראית את פהים? הוא לא טום קרוז. ‬
‫‫אנחנו נעבור. ‬
‫‫עם זאת, הם עושים סיורים כל 15 דקות. ‬
‫‫אז מה נעשה?‬ ‫‫-נעשה את זה מהר. ‬
‫‫חבר'ה, מה קורה?‬
‫‫אין מה לדווח. הכול פנוי. ‬
‫‫בסדר. ‬
‫‫נעבור, נשיג את המידע, נצא, ‬ ‫‫אף אחד לא יראה אותנו. ‬
‫‫קדימה. בואי אחריי. ‬
‫‫דריס הוא לא נושא שמרגישים בנוח‬ ‫‫לדבר עליו בעולם התחתון. ‬
‫‫הסנדקים הציעו פרס על ראשו. ‬
‫‫רק לאדם אחד יש את הזכות ללחוץ על ההדק. ‬
‫‫זה מה שאת מחפשת?‬ ‫‫-תני לי את זה. ‬
‫‫מה עשית לאבא שלי?‬
‫‫תשקרי לי, ואצלצל בפעמון. ‬
‫‫תפסיקי. ‬
‫‫תפסיקי עם השקרים, תפסיקי עם הסיפורים. ‬
‫‫תספרי לי את האמת. ‬
‫‫מה עשית לדריס?‬
‫‫האולימפוס דנו אותו למוות?‬
‫‫כן. ‬
‫‫רדפת אותו?‬ ‫‫-כן. ‬
‫‫והרגת אותו. ‬ ‫‫-לא. ‬
‫‫לא יכולתי. ‬
‫‫לא צייתת לאולימפוס?‬
‫‫הסתרתי אותו. כלאתי אותו בכלא. ‬
‫‫הוא היה חוזר. ‬
‫‫את לא מכירה אותו. ‬
‫‫לא. ‬
‫‫זה נכון. ‬
‫‫בגללך. ‬
‫‫סלמה. רכב מתקרב. ‬
‫‫זה פהים והאנשים שלו. ‬
‫‫צאו החוצה. ‬
‫‫לכי, תמצאי את העותק. אני אטפל בזה. ‬
‫‫לינה, השגת את זה?‬
‫‫תן לי זמן. ‬
‫‫סלמה מתעסקת עם פהים, ‬ ‫‫אבל הם חמושים. זה ייגמר רע. ‬
‫‫מאתיים קילו קוקאין ביום חמישי. ‬ ‫‫לשחד את המכס. ‬
‫‫הפישינג הצליח. המחשבים של ברסי בשליטה. ‬
‫‫השופט ונטי, סקרן מדי. דורש חיסול. ‬
‫‫מכונית התפוצצה. התיק סגור. ‬
‫‫לינה, מהר. ‬
‫‫סלמה הרוויחה לך זמן, ‬ ‫‫אבל אוזלת לה הדיפלומטיה. ‬
‫‫אני מנסה להציל אותך. ‬
‫‫אמרתי שאין מישהו נאמן ממך, ועשית את זה. ‬ ‫‫-תפסיק להניח שאני מטומטמת. ‬
‫‫כמה זמן אתה בוגד בהם?‬
‫‫כמה זמן?‬
‫‫תדאג שהעותקים האלה ייעלמו, פהים. ‬
‫‫את חייבת לי. ‬
‫‫הדבר היחיד שייעלם‬
‫‫הוא הזיכרון שלך ממה שראית פה. ‬
‫‫את חייבת לצאת משם. אין זמן. ‬
‫‫תכנון משלוח של כלי הנשק. ‬
‫‫משאית לא מסומנת. A1. ‬
‫‫יום חמישי ה־22. שעה 23:00 אזור זמן GMT. ‬
‫‫קדימה. ‬
‫‫מה זה, לעזאזל?‬
‫‫את קראת להם?‬
‫‫מה הקטע עם המסיבה הקטנה הזה?‬ ‫‫-נראה שפהים רוצה להראות לנו משהו. ‬
‫‫כדאי שזה יהיה חשוב. יש משחק הערב. ‬
‫‫את שלחת לנו את ההזמנה, סלמה?‬
‫‫איפה אנחנו?‬
‫‫- נדיה קייטה: נו, הבטחת לי מידע? -‬
‫‫- לא אתן לך כלום בלי ערבויות עבורי, ‬ ‫‫עבור אלי ועבור אימא שלי -‬
‫‫את לא בעמדה לנהל משא ומתן. ‬ ‫‫תני לי את מה שאני רוצה. ‬
‫‫ההודעה. תני לי. ‬
‫‫כל זה בשביל מה?‬
‫‫כדי לשדוד את המשלוח של הדוכס?‬
‫‫ואתה צריך את זה, מה?‬
‫‫התאריך, השעה, המקום. ‬
‫‫כמה שנים של שיחות פרטיות יש כאן?‬
‫‫הם ניסו לטמון לי פח. ‬
‫‫תגידי להם. ‬
‫‫תגידי להם שאני חף מפשע. ‬
‫‫הבאתי אותם לכאן כדי שתוכל לשמש דוגמה. ‬
‫‫דבר לא חומק מעיניי. ‬
‫‫אף אחד. ‬
‫‫לעולם אל תפקפקו בפוריה שלכם. ‬
‫‫בסדר גמור. ‬
‫‫מוות. ‬ ‫‫-מה?‬
‫‫מוות. ‬ ‫‫-אין לכם זכות!‬
‫‫כל שש משפחות האולימפוס‬ ‫‫צריכות להצביע על הוצאה להורג. ‬
‫‫זה הכלל. ‬
‫‫אני רואה רק חמש משפחות. ‬
‫‫וכולן התעשרו הערב. ‬
‫‫לא זה. ‬
‫‫קחו את כל העסק שלי. קחו הכול. אני איעלם. ‬
‫‫אני עוזב את העולם התחתון. ‬ ‫‫-עוזב?‬
‫‫כן. ‬
‫‫מי מצביע בעד?‬
‫‫סלמה, מה דעתך?‬
‫‫אתה לא יכול לעזוב. ‬
‫‫סלמה, רחמים!‬
‫‫נו, מצאת את העותק?‬
‫‫זה מה שחשוב, נכון?‬
‫‫המשימה שלך. ‬
‫‫אז?‬
‫‫אז…‬
‫‫תזדייני. אני עפה מפה. ‬
‫‫את עדיין לא מבינה. ‬
‫‫את רוצה לגמור כמו פהים?‬
‫‫אם אמות, ‬
‫‫הדבר הקטן היפה הזה יקליט‬ ‫‫וישלח למשטרה את כל מה שאני יודעת. ‬
‫‫הפעם לא תתחמקי בעזרת שקר פשוט. ‬
‫‫עכשיו אגלה איפה אבא שלי. ‬
‫‫ואלך בראש שקט, כי הפוריה משגיחה עליי. ‬
‫‫בסדר, לינה. ‬
‫‫הייתי צריכה לנהוג בך אחרת. ‬
‫‫הייתי צריכה לספר לך את האמת. ‬
‫‫צדקת. ‬
‫‫אנחנו אותו הדבר. ‬
‫‫גם לי יש דם על הידיים. ‬
‫‫גם אני מוכנה לבגוד במשפחה שלי. ‬
‫‫איבדתי תחושת זמן בחור הזה. ‬
‫‫באת לשמוע חדשות?‬
‫‫או לוודא שחיית הקרקס עדיין במקומה?‬
‫‫לא. אני רק רוצה לדעת מי משתמש בזה היום. ‬
‫‫זה העבר. ‬
‫‫ממש כמוך. ‬
‫‫הזדקנת. ‬
‫‫אני לא יודע. ‬
‫‫לקחו ממני הכול כאן. ‬
‫‫אפילו את ההשתקפות שלי. ‬
‫‫אבל את…‬
‫‫עדיין יכולה להסתכל לעצמך בעיניים‬ ‫‫אחרי מה שעשית לנו?‬
‫‫אני טיפלתי בלינה. ‬
‫‫היא תהיה פוריה מושלמת. ‬
‫‫את יכולה לכלוא אותי כאן…‬
‫‫אבל האמת תצא לאור. ‬
‫‫- הפוריה -‬
‫‫מה יקרה לך כשפארק יבין שנתת לי לחיות?‬
‫‫כל זה בגללה?‬
‫‫האהבה היא אכזרית, קשוחה, אלימה. ‬
‫‫ואתה, אורסו יקירי, ‬
‫‫אני אוהב אותך. ‬
‫‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬