Vad är verklighet?
Finns det bara en?
Eller finns det flera verkligheter som samexisterar?
För dessa frågor utvecklade Erwin Schrödinger
ett mycket intressant tankeexperiment.
Schrödingers katt.
En katt stängs in i en stållåda
med en liten mängd radioaktivt ämne,
en geigermätare, en giftampull och en hammare.
Så fort en radioaktiv atom sönderfaller i stållådan
lösgör geigermätaren hammaren, som krossar giftampullen.
Katten är död.
Men på grund av vågkarakteristiken i kvantvärlden
har atomen både sönderfallit och inte sönderfallit.
Till dess att vår egen observation tvingar fram ett definitivt tillstånd.
Ända till stunden vi ska titta, vet vi inte
om katten är död eller levande.
Den befinner sig i två överlagrade tillstånd.
Egenskaperna död
och levande existerar därför samtidigt i mikrokosmos.
Men tänk om de samtidiga tillstånden, levande och död
kan tillämpas på den makrokosmiska världen?
Jag ska göra allt bra.
Är det möjligt att olika verkligheter kan finnas samtidigt?
Kan vi dela tiden
och låta den gå i två motsatta riktningar?
Och därmed låta katten
befinna sig i två tillstånd samtidigt, död och levande.
Och om så är fallet
hur många olika verkligheter kan då
existera sida vid sida?
Martha!
Vänta!
Du kan inte gå in där.
Bartosz?
-Vad gör du här? -Adam och de andra ljög för dig.
Han vill inte hjälpa dig. Han vill döda dig.
I framtiden. Han vill inte stoppa apokalypsen.
Alla kommer att dö. Inte på grund av dig, utan på grund av honom.
Jag vet vad ursprunget är, och hur allt hänger ihop.
Snälla.
Jag kan visa dig.
Du måste lita på mig.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
MELLAN TIDEN
Det är svårt för människor att acceptera döden.
FAMILJEN TANNHAUS
Vi håller fast vid saker som sen länge är borta.
Vi längtar förgäves efter ett sätt att dra tillbaka tiden.
Ett sätt att upphäva döden.
Men om tiden är relativ
och ingenting egentligen är förflutet
och det är möjligt med olika överlappande verkligheter
borde det då inte vara möjligt
att få tillbaka nåt som man sen länge trodde var dött?
Och skapa en ny verklighet där det döda lever igen?
Om livet definieras
som allt mellan födsel och död
så existerar det där, i all oändlighet.
Skulle vi kunna lura döden
om vi hittade ett sätt att få tillbaka livet?
Där. Mellan tiden.
TILL CHARLOTTE
Berätta om paradiset.
Paradiset
är fritt
från smärta och lidande.
Allt som vi nånsin gjort
är glömt där.
All smärta
vi nånsin känt
är utraderad.
Och
alla döda...
...lever.
Adam kommer att hålla sitt löfte.
Passagen kommer att öppnas.
Vad vill du?
Du har lovat oss länge nu att vi kan ta oss härifrån.
Att vi kan förhindra apokalypsen.
Men du vet inte hur portalen fungerar.
Den kommer att fungera.
Jag såg det.
I framtiden.
Och sen, då?
När ska du berätta sanningen för oss?
Du vill inte återvända.
Du vill inte förhindra apokalypsen.
Det här är större än vi.
Större än apokalypsen.
Fungerar portalen, kan vi använda den för att hitta ursprunget.
Det som startade allt det här.
Och när vi hittat det, kan vi förstöra det. Och allt som kommer ifrån det.
Det är paradiset.
Paradiset?
I två år har vi varit fast här.
Två jävla år.
Jag vill inte ha ditt skitparadis.
Jag vill bara härifrån.
Hallå!
Det var inte meningen att skrämma dig.
Ska det aldrig sluta regna?
Jag heter...Silja.
Bartosz.
Vi kan göra fler experiment imorgon.
Jag vet att vi försökt länge nu.
Men det kommer att funka.
Jonas.
Du kan inte ge upp hoppet.
Jag orkar inte mer.
Vad gör du här?
-Följer du efter mig? -Du lovade mig en sak.
Adam lovade mig en sak.
Du sa att apokalypsen måste ske.
För att rädda oss.
För att rädda oss alla.
Du kan inte dö.
Du kan inte ta ditt eget liv.
För att ditt äldre jag redan finns.
Tiden tillåter inte det.
Hur mycket du än försöker
kommer nåt
eller nån
alltid att hindra dig.
Elisabeth och jag...
Vi har hittat passagen.
Du måste hålla ditt löfte.
Den kommer att öppnas.
Och sen kommer du att...
Adam kommer...
...ta oss till paradiset.
Han sa att vi skulle bli vänner.
Innan du förråder mig.
Ja! Bra.
En gång till.
Ja! Ja!
En pojke.
Vad ska han heta?
Hanno.
Ödet spelar ett grymt spel med oss.
Ändå tror vi att vi alltid kan vända utvecklingen till vår fördel.
Om vi bara vill tillräckligt mycket.
En människa kan nå ett mål, hur ouppnåeligt det än verkar
under loppet av en hel livstid.
Inget motstånd, inget hinder är stort nog
för att stoppa den mänskliga viljan.
Är det inte denna enträgenhet i våra försök
som skiljer oss från djuren
som endast känner kortsiktiga begär?
Och är inte alla framsteg, genom alla tider
ett resultat av denna obevekliga viljeakt?
Vad som än driver vår vilja
kommer den att vägleda oss.
Vi kan endast släppa den
när vi väl uppnår vårt mål en gång för alla.
Varför funkar det inte?
Claudia kanske inte vill att det ska funka.
Varför litar du på henne?
Varför litade du på honom?
Adam.
Han ljög för dig. Det finns inget paradis.
Det finns bara den här världen.
Du tror att jag kommer bli han, men det kommer jag inte.
Portalen funkar. Jag såg det.
I framtiden. Allt upprepar sig.
Om jag kan åka tillbaka, kan jag förändra allt.
Mitt äldre jag försökte. Men den här gången är allt annorlunda.
Jag har ändrat komponenterna i passagen.
Nu kommer det att funka.
Sa hon det?
Claudia.
Vad vet du egentligen om henne?
Ibland är hon borta i flera dagar.
Hur kan hon veta alla dessa saker?
Hon har sagt att allt som är här inte hör hemma här.
Vad menade hon med det?
Kom med in.
Claudia döljer nåt för oss.
Vi kan inte lita på henne.
Jag hoppas att du vet det.
Misstänker han fortfarande inget?
Nej.
Han vet varken om dig eller den andra världen.
Du måste fortsätta att vägleda honom. Materian får inte fungera ännu.
Du försvarar knuten i din värld, och jag gör det i min.
Vänta.
De här senaste åren, alla saker Eva sa att jag måste göra...
Vet hon om allt som händer?
Jag undrar en sak. Har du nånsin mött henne?
Vem?
Mitt äldre jag.
Nej.
Jag minns fortfarande vad hon sa.
"Går allt som det ska...
...får Regina leva."
Jag har tänkt på det under alla år.
Jag kan inte tro att hon med det menade
att hennes lidande skulle upprepas i all evighet.
Det måste gå att lösa upp knuten.
Utan att förstöra allt liv i den.
Ett sätt för Regina att leva.
På riktigt leva.
Jag tror att varken Eva eller Adam vet vägen.
Men jag ska hitta den.
I min eller din värld.
Gör det inte.
Du tog inte med dig Claudia?
Noah har koll på henne.
Vi måste vara försiktiga.
Du måste ge Claudia den här.
Och hon måste ge den till Tannhaus.
Hon förstår varför det är nödvändigt.
Varför allt måste hända igen.
Du måste vara stark nu, Hanno.
För din fars skull också.
Silja...
Vi har försökt med allt, Bartosz.
Hon ville ge henne namnet Agnes.
Berätta om paradiset.
Paradiset
är fritt från smärta och lidande.
Allt som vi gjort...
...är glömt där.
Passagen kommer att öppnas.
Och sen...kommer vi att vara där.
Du.
Jag.
Och Charlotte.
Var är hon?
Charlotte?
Var är Charlotte?
I alla år har jag undrat vad han menade med det.
Att vi är vänner innan du förråder mig.
Var är Claudia? Har hon Charlotte? Hjälpte du henne?
Jag vet inte vad du pratar om.
Var är hon?
Var är Charlotte?
Jag vet inte.
Jag önskar dig allt lidande i världen.
Jag kommer att hitta henne.
Jag kommer att ta henne tillbaka.
Det lovar jag.
En människa kan göra det hon vill, men hon kan inte vilja det hon vill.
Alla vägar vi tar i livet
varje beslut vi fattar
styrs av det vi djupt inom oss längtar efter.
Vi kan inte stå emot den längtan.
Den bestämmer alla våra gärningar
hur svåra och ofattbara de än verkar.
Hannah?
Silja?
Jag...
Jag söker Jonas.
Ja. Han har förändrats.
Allt resande har satt sina spår.
Jonas?
Det här är min dotter.
Silja.
Hon är din syster.
Hur hittade du oss?
För några dagar sen...
...kom en gammal dam.
Hon stod bara utanför dörren.
Eva.
Hon sa att hon visste var du befann dig.
Och att du letade efter mig.
Du har rätt.
Allt är mitt fel.
Jag har förstört allt.
Men nu är jag här.
Jag är här, Jonas.
Bartosz. Gör i ordning rummet åt dem.
Vad gör du?
Silja.
Hon hör inte hemma här.
Vad betyder det?
"Hon hör inte hemma här."
Alla pjäser måste positioneras.
Hon är på fel plats.
Och det är du med.
Mamma.