Mi a valóság?
És vajon csak egy létezik belőle?
Vagy egyidejűleg, egymás mellett több is?
A kérdés szemléltetésére Erwin Schrödinger
rendkívül érdekes gondolatkísérlettel állt elő.
A Schrödinger macskájával.
Acélkamrába zárnak egy macskát
csekély mennyiségű radioaktív anyaggal,
egy Geiger-számlálóval, egy méregfiolával és egy kalapáccsal.
Amint egy radioaktív atom lebomlik az acélkamrában,
a Geiger-számláló működésbe hozza a kalapácsot, és a méregfiola széttörik.
A macska elpusztul.
Azonban
a kvantumvilág hullámtulajdonságai miatt,
az atom egyidejűleg lebomlik és mégsem.
Egészen addig, amíg a megfigyelésünk egy végleges állapotba nem kényszeríti.
Addig, amíg nem nézzük meg, nem tudjuk,
hogy a macska elpusztult vagy él.
Két, szuperpozícionált állapotban van.
Az elpusztult...
és élő attribútumok
ezért egyidejűleg vannak jelen a mikrokozmoszban.
De mi van, ha az élet és halál egyidejű létezése
a makrokozmoszra is érvényes?
Helyrehozom.
Potenciálisan létezhet-e két különböző valóság egymás mellett?
Sikerülne-e megosztani az időt úgy,
hogy két különböző irányba folyjon?
Lehetővé válna-e ezáltal,
hogy a macska egyidejűleg létezzen az élet és a halál állapotában?
És ha igen,
hány különböző valóság létezhet...
egymás mellett?
Martha!
Várj!
Nem szabadna bemenned!
Bartosz?
- Mit csinálsz itt? - Adam és a többiek hazudtak neked.
Nem fog segíteni. Meg fog ölni.
A jövőben. Nem akadályozza meg az apokalipszist.
Mindenki meghal majd.
Nem miattad, hanem miatta.
Tudom, mi az eredet igazából.
És hogy hogyan függ össze minden.
Kérlek!
Megmutathatom.
Bíznod kell bennem!
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
IDŐKÖZBEN
Nehéz elfogadni a halált.
TANNHAUS CSALÁD
Ragaszkodunk a rég elmúlt dolgokhoz.
Hiába vágyakozunk arra, hogy valahogyan visszapörgethessük az időt.
Hogy visszafordítsuk a halált.
Ám, ha az idő relatív,
és valójában semmi sem múlik el,
továbbá a különböző valóságok egyidejű átfedése lehetséges,
akkor nem válna lehetségessé az is,
hogy visszahozzunk valakit, akiről azt hittük, régen elment,
és létrehozzunk egy új valóságot, amelyben a halott újra életben van?
Ha az életünket úgy definiáljuk,
mint ami a születés és a halál között van,
akkor a két pont közt az életünk végtelen változatban létezik.
Kijátszhatnánk a halált úgy,
hogy találnánk egy módot
az élet visszahozására?
Ott. Időközben.
CHARLOTTÉNAK
Mesélj nekem a Paradicsomról!
A Paradicsomban...
nincs...
fájdalom és szenvedés.
Minden, amit valaha tettünk...
elfelejtetik.
Minden fájdalom...
amit valaha éreztünk...
kitöröltetik.
És...
mindenki, aki meghalt...
él.
Adam betartja az ígéretét.
Az átjáró ki fog nyílni.
Mit akarsz?
Egy örökkévalóság óta ígérgeted, hogy létezik kiút.
Hogy megállíthatjuk az apokalipszist.
De nem tudod, hogyan működik a portál.
Működni fog.
Láttam, hogy működik.
A jövőben.
És aztán?
Mikor vallod be végre az igazat?
Eszedben sincs visszamenni,
és megállítani az apokalipszist.
Ez itt hatalmasabb nálunk.
Nagyobb, mint az apokalipszis.
Ha a portál működik, megtalálhatjuk az eredetet.
A pillanatot, amivel minden kezdődött.
És ha megtaláljuk, megsemmisítjük.
És mindent, mi belőle származik.
Ez a Paradicsom.
A Paradicsom?
Két éve, hogy itt ragadtunk.
Két kibaszott éve.
Nem kell a szaros Paradicsomod.
Csak jussak ki innen.
Hahó?
Én... Nem akartalak megijeszteni.
Néha úgy tűnik, már sosem áll el.
A nevem...
Silja.
Bartosz.
Holnap új kísérletsorozatba kezdhetünk.
Tudom, hogy régóta próbálkozunk,
de működni fog.
Jonas!
Nem veszítheted el a reményt!
Nem bírom tovább.
Mit keresel itt?
Követsz engem?
Megígértél valamit.
Adam megígért valamit.
Szerinted az apokalipszisnek meg kell lennie,
hogy megmenthess.
Hogy mindannyian megmenekülhessünk.
Nem halhatsz meg.
Nem oldhatod ki az életedet,
hiszen az idősebb éned már létezik.
Az idő nem teszi lehetővé.
Mindegy, hogyan próbálkozol,
valami...
vagy valaki...
mindig közbelép, hogy megakadályozza.
Elisabeth és én,
megtaláltuk az átjárót.
Be kell tartanod az ígéreted.
Újra ki fog nyílni.
És akkor te...
Akkor Adam...
elvezet a Paradicsomba.
Azt mondta, barátok leszünk.
Mielőtt elárulsz.
Igen! Ez az!
Még egyet!
Igen!
Fiú.
Mi lesz a neve?
Hanno.
A sors kegyetlen játékot űz velünk.
Mégis mindig hisszük, hogy van mód mindezt a javunkra fordítani.
Ha nagyon akarjuk.
Az ember képes egy egész életen át hajszolni egy célt,
mindegy, hogy milyen elérhetetlennek tűnik.
Nincs az az ellenállás, az az akadály,
amely megállítaná az eltökéltségében.
Nem ez a makacs törekvés
különböztet meg minket az állatoktól,
akik csak a rövidtávú vágyakozást ismerik?
És az idők során tett fejlődés
nem éppen az olthatatlan cselekvési vágynak köszönhető?
Mindegy, mi motiválja az akaratunkat,
végig fog vezetni minket az úton.
Csak akkor leszünk képesek elengedni,
amikor végre elértük a célunkat egyszer s mindenkorra.
Szerinted miért nem működik még mindig?
Talán Claudia nem is akarja, hogy működjön.
Miért bízol benne?
Te miért bíztál benne?
Adamban?
Hazudott neked.
Nem létezik a Paradicsom.
Ezen a világon kívül nincs másik.
Tudom, azt hiszed, olyan leszek.
De nem.
A portál működni fog, láttam.
A jövőben.
Minden ismétlődik.
De ha visszautazhatok, megváltoztathatom.
Az idősebb énem próbálta már.
De ez alkalommal minden más.
Változtattam a komponenseken.
Ezúttal működni fog.
Ezt ő mondta neked?
Claudia.
Valójában mit tudsz róla?
Időnként napokra eltűnik.
Honnan tudja mindazt, amit tud?
Azt mondta, nem minden tartozik ide, ami itt van.
Mit értett ez alatt?
Gyere be!
Claudia rejteget valamit előlünk.
Nem bízhatunk benne.
Remélem, tudod.
Még mindig nem gyanít semmit?
Nem.
Nem tudja, hogy te, vagy a másik világ létezik.
Vezetned kell tovább az útján.
Az anyagnak még nem szabad működnie.
Mindkettőnknek vigyáznia kell a csomóra a maga világában.
Várj!
Eva az elmúlt években mindig megmondta, mit kell tennem.
Mindenről tud, ami történik?
Azon töprengtem, találkoztál vele valaha?
Kivel?
Az idősebb énemmel?
Nem.
Pontosan emlékszem, mit mondott.
„Ha minden jól megy...
Regina élni fog.”
Gondolkodtam ezen az elmúlt években.
Egyszerűen nem hiszem el, hogy úgy értette,
a szenvedése a végtelenségig fog ismétlődni.
Csak van egy mód a csomó kioldására.
Anélkül, hogy mindent elpusztítanánk.
Egy mód, hogy Regina éljen.
Valóban éljen.
Szerintem se Eva, se Adam nem ismeri a módját.
De meg fogom találni.
Az én világomban vagy a tiédben.
Ne...
Nem hoztad magaddal Claudiát?
Noé figyeli.
Óvatosnak kell lennünk.
Ezt muszáj odaadnod Claudiának.
Neki pedig Tannhausnak.
Érti,
miért szükségszerű?
Miért kell mindennek újra megtörténnie?
Most erősnek kell lenned, Hanno.
Apádért is.
Silja...
Bartosz, mindent megtettünk.
Agnesnek szerette volna elnevezni.
Mesélj nekem a Paradicsomról!
A Paradicsomban...
nincs
fájdalom és szenvedés.
Minden, amit valaha tettünk...
elfelejtetik.
Az átjáró ki fog nyílni.
És akkor...
ott leszünk.
Te,
én...
és Charlotte.
Hol van?
Charlotte?
Hol van Charlotte?
Sokat gondolkodtam, vajon mit értett az alatt,
hogy barátok leszünk, mielőtt elárulsz?
Hol van Claudia? Nála van Charlotte? Segítettél neki?
Fogalmam sincs, miről beszélsz.
Hol van?
Hol van Charlotte?
Nem tudom.
A világ összes szenvedését kívánom neked.
Megtalálom.
És visszahozom.
Megígérem.
Az ember tehet, amit akar,
de nem akarhat úgy, ahogy neki tetszik.
Minden utat, amelyet az életünk során választunk,
minden döntést, amit hozunk,
az a vágy irányítja, amely a legbensőbb énünkben lakozik.
Ez ellen a vágy ellen nem harcolhatunk.
Meghatározza minden cselekedetünket,
mindegy, hogy milyen nehéznek vagy elképzelhetetlennek tűnnek.
Hannah?
Silja?
Én...
Jonast keresem.
Igen...
Megváltozott.
Az utazás sebei nem múltak el nyomtalanul.
Jonas?
Ő a lányom.
Silja.
A testvéred.
Hogyan találtál meg minket?
Néhány nappal ezelőtt...
az az idős asszony...
egyszerűen csak megjelent az ajtónkban.
Eva.
Azt mondta...
tudja, hol vagy.
És hogy keresel engem.
Igazad van.
Minden az én hibám.
Mindent tönkretettem.
De most itt vagyok.
Itt vagyok, Jonas.
Bartosz!
Készítsd elő nekik a szobát!
Mit csinálsz?
Silja...
nem tartozik ide.
Ez meg mit jelent?
„Nem tartozik ide”?
Minden bábunak a posztján kell lennie.
Ő rossz helyen van.
Csakúgy, mint te.
Anya.