Jag lovar dig. Jag ska göra allt bra igen.
Kära Jonas, du lovade att göra allt bra igen.
Och det ska du veta, att det gör du.
Ge aldrig upp hoppet om att det finns en väg ut ur denna labyrint.
Ett sätt att rädda mig
och dig.
Men vi måste göra uppoffringar.
Göra ofattbara saker
för att lösa upp knuten på slutet.
Varje öde i den här knuten hänger ihop med nästa.
En tråd, röd som blod
som binder samman våra gärningar.
I ljus...
...och i mörker.
Varför gör Adam så här?
Varför låser du in mig?
Men apokalypsen
måste äga rum.
Du måste låta mig dö för att jag ska kunna leva.
Vi måste släppa vissa saker innan de kan hitta tillbaka till oss.
Vi är perfekta ihop.
Tro inte nåt annat.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
LJUS OCH MÖRKER
DAGEN FÖR APOKALYPSEN
Martha?
Jisses, var har du varit? Mamma har gråtit hela natten.
Är allt okej?
Hallå...
Vad har hänt?
Vad är det?
Han hade rätt.
Bartosz hade rätt.
Det han sa i skogen, om världens undergång...
Kärnkraftverket. Idag.
Bartosz pappa försöker mörka en olycka.
Tunnorna... Det låter helt galet, men...
Världen går under idag.
Har du blivit knäpp?
När sov du senast?
Hör du inte vad jag säger?
Jag har inte tid för sån skit.
Jag vet inte vad det är med dig.
Men att göra så mot mamma är inte juste. Hon förtjänar bättre.
Han måste dö.
Ni två är fel ihop.
I hans värld.
Och i vår.
Jag vet vad du känner.
Du kommer lära dig att släppa honom.
Allt har sin gilla gång.
Precis som ödet bestämt.
För vår värld.
Och hans.
Varför låste du in mig?
Du lovade att det fanns ett sätt att ändra på allt.
För att förhindra apokalypsen.
Du ljög för mig, precis som mitt äldre jag ljög för mig.
Sic Mundus.
Den gamle Tannhaus.
Han trodde verkligen att han skapade ett paradis
där vi skulle befria oss från ödet.
Och från smärtan.
En värld bortom din och min värld.
Men jag...har äntligen förstått vad paradiset är.
Ett evigt mörker, där inget existerar.
Men för att det ska ske
måste det bli en apokalyps.
I min värld.
Och i din.
Jonas!
Släpp ut mig! Jonas!
SEX TIMMAR TILL APOKALYPSEN
Var är tunnorna? Jag vill att du väntar.
Det struntar jag i.
Du gör som jag säger, Obendorf. Är det uppfattat?
Pappa. Är allt okej?
Jag vet att jag lovade stanna hemma idag, men nåt dök upp. Jag är ledsen för det.
Ingen fara.
Jag måste berätta en sak.
Nån utpressar mig.
Va?
För nånting...
...som hände för länge sen.
MORD I MARBURG FORTFARANDE OLÖST EFTER 33 ÅR
Ibland måste man fatta beslut i livet som är oåterkalleliga.
Jag heter inte Aleksander.
Jag heter Boris.
Boris Niewald.
Men det var en olyckshändelse. Tro mig. Jag är ingen mördare.
Mamma, då?
Visste mamma det?
Din mamma är det bästa som nånsin hänt mig.
Hon räddade mig från allt.
Och jag berättade inte ens sanningen.
Bartosz... Jag är ledsen.
Charlotte.
Får jag komma in?
Tack.
Jag måste träffa Ulrich. Är han här?
Nej, han är i duschen.
Kan jag vänta? Det är viktigt.
Hur mår du?
Okej.
Och hemma? Är allt bra?
Hör på mig nu... Ulrich är min.
Och kommer så att förbli.
Charlotte.
-Vad gör du här? -Jag ville visa en sak.
Kom förbi med Peter nån gång.
Vi kan gå ut allihop. Medan jag fortfarande kan.
-Är du färdig i badrummet? -Det är klart.
-Vad gör du här? -Din mobil var avstängd.
Gör aldrig om det här. Kom aldrig hit oinbjuden.
De mikroskopiska undersökningarna av de två mynten har kommit. Och...
Och?
Och vadå?
WINDEN POLIS BEVISMATERIAL
Det är myntet jag fann i bunkern.
Och det är det som Helge hade på sig.
Först trodde jag att det var ett misstag. Att bilderna blivit felmärkta.
Men det här... Den här lilla räfflan. De är identiska.
Jag vet inte hur, men det är ett och samma mynt.
Det här... Helge har haft det så länge jag känt honom.
Jag vet att det är helt obegripligt, men...
Men?
Det är som om myntet
rest genom tiden på nåt sätt.
-Var är Helge nu? -Fortfarande i häktet.
Ulrich!
Åh, du skrämde mig.
Var har du varit?
Har du klippt håret?
Vad har hänt?
Tror du på ödet?
Jag vet inte.
Nej.
Jag tror att vi själva tar tag i våra liv.
Och sen beslutar vilken väg vi ska gå.
Jag vet att jag...
Jag är väl den sista du vill prata med, men...
Men om du vill
så finns jag här.
Din pappa och jag...
Det är mycket som har förändrats.
Men det behöver inte vara dåligt.
Nej, det måste det inte.
Ska du nånstans?
Jag har lovat en person att göra en sak.
WINDEN KÄRNKRAFTVERK
GUDSPARTIKEL
FÖLJ SIGNALEN
Stopp!
Jonas.
Du lever.
Jag dödade honom.
Varför lever han i vår värld?
Spårväxeln
vid knutpunkten för tidscyklerna.
Momentet
som låter saker och ting gå i antingen den ena eller den andra riktningen.
Antingen tar du honom till vår värld, eller så gör du det inte.
En linje som möter sig själv i en cykel.
Två möjliga vägar.
Längs den yttre kanten på linjen, eller längs den inre kanten på linjen.
Och ändå är det samma linje.
Två överlappande verkligheter.
På en av dessa vägar, dör han.
På den andra inte.
Båda vägarna upprepas i cykeln.
Om och om igen.
Den ena utlöser den andra.
Kvantumtrassel.
Adam har försökt reda ut trasslet de senaste 33 åren.
Så att det som växer inom dig aldrig föds.
Men det är omöjligt.
Våra världar...är oskiljbara.
Varje steg Jonas tar styrs av oss.
Han kan inte undkomma sitt öde.
Vad är det?
Det som blev kvar.
Efter katastrofen.
Gudspartikeln.
Och det här? Vad är det?
Jag har sett vad det kommer att bli, i framtiden.
Det finns ingen återvändo nu. Grottan rasade in. Det finns inget kvar.
Passagen finns inte längre.
Men det här...
När jag vet hur det fungerar kan jag åter- vända. Och rädda dem, Martha och Mikkel.
Jag kan rädda dem alla.
Hur hittade du mig?
Hur visste du att jag var här?
Maskinen.
-Ämnet som behövs. -Maskinen... Har du den fortfarande?
Var är den?
Den är trasig.
Det här måste kanske hända först.
För att det ska bli ändring nästa gång.
Ämnet i maskinen.
Du och jag tog in det i passagen igen.
Vi ändrade variablerna i ekvationen.
-Det kanske funkar nästa gång. -Jag har inte tid att vänta 33 år!
Ska jag ljuga för mig själv igen och låta allt upprepas?
Förutom att jag står på andra sidan bunkerdörren?
Varför sa hon inget? Ditt äldre jag.
Hon visste om Marthas död.
Hur hon skulle dö.
Varför ska jag tro dig?
Materian i kärnkraftverket.
Jag vet vad det är.
Jag kan hjälpa dig att rädda Martha.
Rädda dem alla.
TRE TIMMAR TILL APOKALYPSEN
Bartosz!
Martha?
Får jag komma in?
Ja.
För 33 år sen skedde en olycka på kärnkraftverket.
Olyckan gjorde att ett konstigt ämne på nåt sätt bildades.
Och din pappa hjälpte till att mörklägga allt.
Det ämnet har funnits i grottan hela tiden.
Allt hänger samman.
Ämnet...
Det sätter igång den. Idag.
Vi måste tala med honom.
Sätter igång vad?
Apokalypsen.
POLIS
IDENTITET OKÄND
Dödsögonblicket måste inträffat precis innan kroppen hittades.
Är det teoretiskt möjligt att han kan ha varit död länge?
Att kroppen bevarats på nåt sätt?
Bevarats? Vad menade du med det?
Är allt som det ska?
Skråman på hakan...
Ulrich?
Pojken i bunkern.
Du sa att du dödade honom.
Men du menade inte honom. Du menade Mads.
Pojken i bunkern ser precis ut som Mads.
Hur kan det vara så?
Hon... Hon sa att jag måste göra det.
Vem?
Göra vad?
Skicka honom till framtiden. För att fylla luckan.
Mynten.
Vad betyder det?
-Jag måste stoppa honom. -Stoppa vem?
Stoppa vem?
Dig.
Du kan gå.
Och den där Jonas är död?
Och du dödade honom.
Alltså inte du, men...
En annan du?
Jag var där.
I framtiden.
Det finns inget kvar.
Ingenting.
Det har nåt med din pappa att göra. Han får inte öppna tunnorna.
Bartosz.
Snälla!
INKOMMANDE SAMTAL BARTOSZ
Charlotte. Det är Aleksander.
Jag... Kan du komma till kärnkraftverket?
Jag vill visa en sak.
Kom ut.
Adam väntar på dig.
Stanna.
Av med dem.
-Vad? -Dina kläder.
Av med dem.
Varför lyder du honom?
Vi få som valts ut måste fylla luckorna.
Så att du kan hitta din väg här och Adam sin.
Så att vi äntligen kan bli fria.
Vi har väntat länge på denna stund.
Ni vet vad ni ska göra.
EN TIMME TILL APOKALYPSEN
Vad tror du att det betyder?
Fåglarna? Ljuset?
Pojken i bunkern?
Martha har blivit galen.
Hon tror att apokalypsen sker idag.
Om vi dör idag, gör vi det tillsammans.
Tillsammans.
Vad gäller saken?
Det är bäst du ser själv.
Tick-tack.
Charlotte, det är jag. Det där med mynten...
Jag vet att det låter vansinnigt, men samma sak hände med pojken i bunkern.
Låt dem göra ett dna-test.
Jag vet inte hur, men... Pojken i bunkern...
Det är min bror. Det är Mads.
Ring när du hör det här.
Vilka är ni?
Har du ingen gissning?
Magnus?
Ni kommer från framtiden.
Men inte från din.
Vad händer?
De ljög för dig. Dina äldre jag.
De vill inte förhindra apokalypsen.
Det är de som bär ansvaret för att den sker.
Men det finns ett sätt att förändra allt.
Men då måste du välja vår värld.
Och lita på honom.
Jonas.
Lever Jonas?
I vår värld.
Och han vet var ursprunget är.
Men först måste du rädda Jonas undan apokalypsen i hans värld.
Och ta honom till din värld.
Ni är alla tokiga.
Här kan du inte stoppa det som händer, men...
Om du kommer med oss kan du förhindra det.
En annan gång.
Vad är det här?
Martha, vad handlar det här om?
Martha?
Du måste följa med.
-Följa med vart? -Han hör inte till oss.
Utan till de andra.
De kommer att rädda honom.
Jag är ledsen.
Martha, vänta.
Tiden är inne.
Adam har positionerat alla sina pjäser.
Det är tid för oss att göra detsamma.
Knuten har gett oss alla liv
och vi är de som bevarar den.
I båda världarna.
Han kommer aldrig att kunna lösa upp knuten.
Under alla dessa år har han aldrig förstått hur allt hänger ihop.
Hur allt slutar och börjar.
Inte bara i vår värld.
Utan också i hans.
Vi är
ödet.
Vi bygger väggarna... i den här labyrinten.
Var och en av oss utformar vägarna och räcker ut handen.
Bartosz, du måste rädda dig själv för att kunna rädda oss.
Claudia, du måste vägleda ditt andra jag och vara våra ögon i Adams värld.
Egon, du måste skapa ditt förflutna för att bevara familjeträdet.
Noah, du måste ta med dig kärlek
för att förnya allt.
Efter varje mörker kommer det ljus.
Med varje död kommer ett liv.
Ni tog mig till er värld.
Du lovade att jag kunde ändra det. Varför gör du så här?
Var är de andra?
Vart har du skickat dem?
De uppfyller alla sitt öde.
Magnus och Franziska.
Charlotte och Elisabeth.
Silja och Agnes.
De håller igång cykeln.
Så att du och jag kan vara här nu.
Vad ska det betyda?
Att vi nått slutet.
Det som växer inuti dig,
ursprunget,
måste dö.
Men det kan inte dödas på ett normalt sätt.
Det föds ur bägge världarna.
Och energin från båda världarna behövs för att krossa det.
Apokalypsen i min värld, och apokalypsen i din värld.
Det här är slutet.
En maskin som inte bara korsar tiden, utan även rymden.
Som ser till att energin från bägge apokalypserna
fokuseras på denna punkt.
Din son existerar bara för att materian existerar.
Och nu kommer han att dö av den, och vi med honom.
Inget av det här...kommer att finnas mer.
Båda världarna kommer att utplåna varandra.
Total förintelse.
Du är galen.
Det finns inget hopp.
Ingen befrielse.
Inget paradis.
Vi är fel ihop.
Du och jag.
I din värld.
Och i min.
Jonas.
Jonas!
Jonas, snälla gör det inte.
Gör det inte. Jonas, snälla!
Jonas!
Jonas, snälla!
Nej!
Nej, nej!
Början är slutet.
Och slutet är början.
Varje förbindelse i den ena världen måste avslutas i den andra världen.
Allt hänger samman.
I ljus
och i mörker.
MASKINFABRIK TANNHAUS
VOLYMKONTROLLSYSTEM
VARDE LJUS
Nej!
Undertexter: Sylvia Juhlin-Dannfelt