Jeg lover. Jeg skal gjøre dette rett igjen.
Kjære Jonas. Du lovte å gjøre alt rett igjen.
Du skal vite at du kommer til å gjøre det.
Du må aldri miste håpet om at det finnes en vei ut av denne labyrinten.
En måte å redde meg på...
...og deg.
Men vi vil begge måtte gjøre ofre...
...gjøre utenkelige ting...
...for å løse opp knuten til slutt.
Hver skjebne i knuten er knyttet til den neste.
En tråd, rød som blod...
...som knytter gjerningene våre sammen.
I lys...
...og i skygge.
Hvorfor gjør Adam dette?
Hvorfor låser dere meg inne?
Men apokalypsen...
...må finne sted.
Du må la meg dø, så jeg kan leve.
Vi må gi slipp på visse ting før de finner veien tilbake til oss.
Vi er perfekte sammen.
Aldri tro noe annet.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
LYS OG SKYGGE
SAMME DAG SOM APOKALYPSEN
Martha?
Faen, hvor var du? Mamma gråt hele natten.
Er alt i orden?
Du...
Hva har skjedd?
Hva er galt?
Han hadde rett.
Bartosz hadde rett.
Det han sa i skogen, om verdens undergang.
Kjernekraftverket. I dag.
Bartosz' far prøver å dekke over en ulykke.
Tønnene. Jeg vet at dette høres sinnssykt ut, men...
Verden går under i dag.
Har du gått fra vettet?
Når sov du sist?
Hører du ikke hva jeg sier?! Det...
Jeg har ikke tid til pisspreiket ditt.
Jeg vet ikke hva som skjer med deg.
Men det er dårlig gjort å svikte mamma. Hun fortjener det ikke.
Han måtte dø.
Dere to tar feil.
I hans verden.
Og i vår.
Jeg vet hva du føler.
Men du vil lære deg å gi slipp på ham.
Alt vil gå sin gang.
Akkurat slik skjebnen bestemte det.
For vår verden.
Og for hans.
Hvorfor har du låst meg inne?
Du lovte meg at det fantes en måte å endre alt på!
Så apokalypsen ikke inntreffer.
Du løy til meg, akkurat slik mitt eldre selv løy til meg!
Sic Mundus.
Gamle Tannhaus.
Han var overbevist om at han skapte et paradis,
der vi alle ville være fri fra våre skjebner.
Og fri fra smerte.
En verden hinsides min verden og din verden.
Men... endelig har jeg innsett hva paradis egentlig er.
Et evig mørke, der ingenting eksisterer.
Men før det...
...må apokalypsen inntreffe.
I min verden...
...og i din.
Jonas!
Slipp meg ut! Jonas!
6 TIMER TIL APOKALYPSEN
Hvor er tønnene? Jeg vil at du venter.
Det blåser jeg i.
Du gjør som jeg sier, Obendorf. Forstått?
Pappa. Er alt i orden?
Jeg vet jeg sa jeg skulle bli hjemme i dag, men noe dukket opp. Jeg beklager.
Det er greit.
Jeg må fortelle deg noe.
Noen presser meg for penger.
Hva?
Med noe som...
...skjedde for veldig lenge siden.
DRAP I MARBURG FORTSATT ULØST 33 ÅR SENERE
Iblant tar vi avgjørelser i livet vi aldri kan gjøre om på.
Jeg heter ikke Aleksander.
Jeg heter Boris.
Boris Niewald.
Men det var en ulykke. Du er nødt til å tro meg. Jeg er ingen morder.
Hva med mamma?
Visste mamma om dette?
Din mor var det beste som noensinne har hendt meg.
Hun reddet meg fra alt det.
Og jeg fortalte henne aldri sannheten.
Bartosz... Jeg er lei for det.
Charlotte.
Får jeg komme inn?
Takk.
Jeg må snakke med Ulrich. Er han her?
Nei. Han er fortsatt i dusjen.
Kan jeg vente? Det er viktig.
Hvordan har du det?
Fint.
Og hjemme? Er alt bra?
Nå skal du høre på meg... Ulrich tilhører meg.
Og slik skal det forbli.
Charlotte.
-Hva gjør du her? -Jeg ville vise deg noe.
Kan ikke du og Peter komme innom?
Så kan vi gå ut, alle sammen. Mens jeg ennå kan.
-Er du ferdig på badet? -Ja, selvsagt.
Hva gjør du her?
-Mobilen din var avslått. -Kom aldri hit uanmeldt igjen.
Mikroskopundersøkelsene av de to myntene har kommet. Og...
Og?
Og hva?
WINDEN-POLITIET BEVIS
Dette er mynten jeg fant i bunkeren.
Og dette er mynten Helge hadde på seg.
Først trodde jeg at det måtte være galt. At bildene var merket feil.
Men denne lille furen her... Den er helt identisk.
Det virker umulig, men det er samme mynt.
Men Helge har hatt denne mynten så lenge jeg har kjent ham.
Jeg vet det ikke gir noen mening. Men...
Men?
Det er som om mynten...
...på en eller annen måte har reist i tid.
-Hvor er Helge nå? -I varetekt før rettssaken.
Ulrich!
Du skremte meg!
Hvor har du vært?
Har du klippet håret?
Hva har skjedd?
Tror du på skjebnen?
Jeg vet ikke.
Nei.
Jeg tror vi tar livet vårt i våre egne hender.
At vi bestemmer hvilken sti vi følger.
Jeg vet at jeg...
Jeg er vel den siste personen du vil snakke med, men...
Om du vil snakke...
...så er jeg her.
Faren din og jeg...
Jeg vet mye har blitt annerledes...
...men det er ikke nødvendigvis ille.
Nei, det er det ikke.
Skal du noe sted?
Jeg lovte noen å ta meg av noe.
WINDEN KJERNEKRAFTVERK
GUDEPARTIKKELEN
FØLG SIGNALET
Stans!
Jonas.
Du er i live.
Jeg drepte ham.
Hvorfor lever han ennå i sin verden?
Vekslingspunktet...
...der tiden krysser seg selv.
Det øyeblikket...
...der ting kan gå den ene veien eller den andre.
Du henter ham til vår verden, eller du gjør det ikke.
En linje som møter seg selv i en evig sløyfe.
To mulige veier.
Langs den ytre kanten av linjen, eller langs den indre kanten.
Likevel er det én og samme linje.
To overlappende virkeligheter.
På en av disse veiene, dør han.
På den andre, dør han ikke.
Begge muligheter inntreffer i sløyfen... igjen og igjen.
Den ene utløser den andre.
Kvantesammenfiltring.
Adam har prøvd å ødelegge denne sammenfiltringen de siste 33 årene.
Sånn at det som vokser inni deg, aldri vil bli født.
Men det er umulig.
Verdenene våre kan ikke skilles fra hverandre.
Hvert eneste steg Jonas tar, er under vår veiledning.
Han kan ikke unnslippe skjebnen sin.
Hva er dette?
Det var det som var igjen.
Etter katastrofen.
Gudepartikkelen.
Og det der? Hva er det?
Jeg har sett hva det en dag blir, i framtiden.
Det er ingen vei tilbake nå. Grotten kollapset. Det er ingenting igjen.
Passasjen eksisterer ikke lenger. Men dette...
Jeg må finne ut av det og dra tilbake. Da kan jeg redde dem. Martha og Mikkel.
Jeg kan redde alle sammen.
Hvordan fant du meg egentlig?
Hvordan visste du at jeg var her?
Apparatet.
-Materien det trenger. -Apparatet. Har du det ennå?
Hvor er det?
Det er ødelagt.
Kanskje alt måtte skje på denne måten først.
For at det skal gå annerledes neste gang.
Substansen i apparatet.
Du og jeg brakte det inn i passasjen igjen.
Vi endret variablene i ligningen.
-Kanskje det funker neste gang. -Jeg kan ikke vente i 33 år!
Skal jeg lyve til meg selv igjen, så alt skjer på samme vis?
Men denne gangen er jeg på den andre siden av bunkerdøra?
Hvorfor sa hun ikke noe? Ditt eldre selv.
Hun visste at Martha ville dø.
Hvordan hun ville dø.
Hvorfor skulle jeg stole på deg?
Materien på kjernekraftverket.
Jeg vet hva det er.
Jeg kan hjelpe deg å redde Martha.
Redde alle sammen.
3 TIMER IGJEN TIL APOKALYPSEN
Bartosz!
Martha?
Kan jeg komme inn?
Ja.
For 33 år siden var det en ulykke på kjernekraftverket.
Etter ulykken oppsto det en merkelig substans.
Og faren din hjalp til med å dekke over.
Siden den gang har det funnes i grottene.
Alt henger sammen.
Den substansen...
Det utløser den. I dag.
Vi må snakke med ham.
Utløser hva?
Apokalypsen.
POLITI
UKJENT IDENTITET
Dødstidspunktet må ha vært rett før han ble funnet.
Er det mulig at han har vært død lenge?
At kroppen har blitt bevart?
Bevart? Hva mener du med "bevart"?
Er alt i orden?
Arret på haken hans...
Ulrich?
Gutten i bunkeren.
Du sa du drepte ham.
Men du mente ikke ham. Du mente Mads.
Gutten i bunkeren ligner Mads på en prikk.
Hvordan er det mulig?
Hun... sa jeg måtte gjøre det.
Hvem?
Gjøre hva?
Sende ham til fremtiden. For å fylle hullene.
Myntene.
Hva betyr dette?
-Jeg må stanse ham. -Stanse hvem?
Stanse hvem?!
Deg.
Du kan gå.
Og denne Jonas... Han er død nå?
Og du drepte ham?
Vel, ikke du, men...
...en annen du?
Jeg var der.
I framtiden.
Det er ingenting igjen.
Ingenting.
Og alt har sammenheng med faren din. Han må ikke åpne tønnene.
Bartosz.
Vær så snill.
ANROP BARTOSZ
Charlotte. Det er Aleksander.
Jeg...
Kan du komme til kjernekraftverket?
Jeg vil vise deg noe.
Kom ut!
Adam venter på deg.
Stans.
Av med dem.
-Hva da? -Klærne dine.
Ta dem av.
Hvorfor gjør du som han sier?
Vi, de få utvalgte, må fylle tomrommene.
Slik at du kan finne din vei her, og Adam sin.
Og vi endelig kan finne frelse.
Vi har ventet lenge på dette øyeblikket.
Dere vet hva dere skal gjøre.
1 TIME IGJEN TIL APOKALYPSEN
Hva tror du det betyr?
Fuglene? Lyset?
Gutten i bunkeren?
Martha holder på å miste forstanden.
Hun tror apokalypsen vil inntreffe i dag.
Om vi dør i dag, så dør vi sammen.
Sammen.
Hva var det du ville vise meg?
Det er best at du ser det selv.
Tikk-takk.
Tikk... takk.
Charlotte, det er meg. Du, det med myntene...
Jeg vet det høres sprøtt ut, men det er samme sak med liket i bunkeren.
Få dem til å kjøre en DNA-test.
Jeg vet ikke hvordan, men... Gutten i bunkeren...
Det er broren min. Det er Mads.
Ring tilbake når du hører dette.
Hvem er dere?
Kan du ikke gjette det?
Magnus?
-Dere er fra framtiden. -Men ikke din.
Hva er det som foregår?
De løy til deg. Dine eldre selv.
De vil ikke forhindre apokalypsen.
Det er de som er ansvarlige for at den inntreffer.
Men det finnes en måte å endre alt på.
Men du må velge vår verden.
Og stole på ham.
Jonas.
Er Jonas i live?
I vår verden.
Og han vet hvor opprinnelsen er.
Men før det må du redde Jonas fra apokalypsen i hans verden.
Og ta ham med til din verden.
Dere er alle spik spenna gærne.
Du kan ikke stanse det som skjer her, men...
Om du blir med oss, kan du forhindre det.
En annen gang.
Hva er det?
Martha, hva betyr alt dette?
Martha?
Du må bli med oss.
-Bli med hvor? -Han hører ikke til hos oss.
Han hører til hos de andre.
De vil redde ham.
Jeg er lei for det.
Martha, vent!
Tiden er inne.
Adam har flyttet alle brikkene sine i rett posisjon.
Det er på tide at vi gjør det samme.
Denne knuten har gitt liv til oss alle,
og vi er dens voktere.
I begge verdener.
Han vil aldri klare å løse opp knuten.
I alle disse årene har han aldri forstått hvordan alt henger sammen.
Hvordan alt ender og begynner.
Ikke bare i vår verden...
...men også i hans.
Vi er...
...skjebnen.
Vi bygger veggene i denne labyrinten.
Hver av oss former veiene i den og strekker ut hendene.
Bartosz, du må redde deg selv for å redde livene våre.
Claudia, du må vise deg selv vei som våre øyne i Adams verden.
Egon, du må skape fortiden din for å bevare familietreet.
Noah, du må bringe kjærlighet...
...slik at alt blir nytt.
Ethvert mørke blir fulgt av lys.
Med enhver død følger liv.
Du hentet meg inn i din verden.
Du lovte meg at jeg kunne endre den. Hvorfor gjør du dette?
Hvem er de andre?
Hvor sendte du dem?
De fullbyrder skjebnene sine.
Magnus og Franziska.
Charlotte og Elisabeth.
Silja og Agnes.
De viderefører syklusen.
Slik at du og jeg kan være her. Nå.
Hva skal det bety?
At vi har kommet til slutten.
Det som vokser inni deg...
...opprinnelsen...
...må dø.
Men det kan ikke drepes på vanlig måte.
Det er sådd av begge verdener.
Og det vil kreve energien fra begge verdener for å ødelegge det.
Apokalypsen i min verden, og apokalypsen i din verden.
Dette er slutten.
En maskin som ikke bare krysser tid, men også rom.
Den fokuserer energien fra begge apokalypsene...
...i dette ene punktet.
Sønnen din eksisterer kun fordi materien eksisterer.
Og nå vil han dø gjennom materien, og alle vi andre med ham.
Ikke noe av dette vil lenger eksistere.
Begge verdener vil utslette hverandre.
Fullstendig utslettelse.
Du er gal.
Det finnes intet håp.
Ingen frelse.
Intet paradis.
Vi er feil.
Du og jeg.
I din verden...
...og i min.
Jonas.
Jonas!
Jonas, ikke gjør det!
Nei. Jonas, vær så snill!
Jonas!
Jonas, vær så snill!
Nei!
Nei, nei!
Begynnelsen er slutten...
...og slutten er begynnelsen.
Enhver forbindelse i den ene verdenen må også kuttes i den andre.
Alt henger sammen.
I lys...
...og i skygge.
MASKINFABRIKK TANNHAUS
VOLUMKONTROLLROM
C BLOKK
LA DET BLI LYS
Nei!
Tekst: Marie Wisur Lofthus