Det lover jeg dig. Jeg gør det godt igen.
Kære Jonas, du lovede at gøre alt godt igen.
Du skal vide, at du vil gøre det.
Opgiv aldrig håbet om, at der findes en vej ud af denne labyrint.
En måde at redde mig på...
...og dig.
Men vi må begge to ofre noget,
og gøre utænkelige ting,
for til sidst at binde knuden op.
Hver en skæbne i denne knude er knyttet til den næste.
En tråd, rød som blod,
der forbinder alle vores handlinger.
I lyset...
...og i skyggen.
Hvorfor gør Adam det her?
Hvorfor spærrer I mig inde?
Men apokalypsen
må finde sted.
Du er nødt til at lade mig dø, så jeg kan leve.
Nogle ting må vi give slip på, før de kan finde tilbage til os.
Vi passer perfekt sammen.
Du må aldrig tro andet.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
LYS OG SKYGGE
APOKALYPSENS DAG
Martha?
Hvor har du været? Mor har tudet hele natten.
Er alt okay?
Så...
Hvad er der sket?
Hvad er der galt?
Han havde helt ret.
Bartosz havde ret.
Det, han sagde ude i skoven, om verdens ende.
Atomkraftværket. I dag.
Bartosz' far prøver at dække over en ulykke.
Tønderne. Jeg ved, det lyder vanvittigt, men...
Verden går under i dag.
Har du fået knald i låget?
Hvornår har du sidst sovet?
Hører du overhovedet efter?
Jeg har ikke tid til dit psykofis.
Jeg ved ikke, hvad der er med dig.
Men det er ikke fair at svigte mor sådan. Det fortjener hun ikke.
Han måtte dø.
I to er forkerte.
I hans verden.
Og i vores.
Jeg ved, hvad du føler.
Men du vil lære at give slip på ham.
Alting vil gå sin gang.
Præcis som forudbestemt af skæbnen.
For vores verden.
Og hans.
Hvorfor spærrede du mig inde?
Du lovede mig, at det hele kunne ændres.
Så apokalypsen ikke finder sted.
Du løj for mig, som mit ældre jeg løj for mig.
Sic Mundus.
Gamle Tannhaus.
Han var overbevist om, at han skabte et paradis,
hvor alle ville blive befriet for skæbnen.
Og blive befriet for smerte.
En verden hinsides din og min verden.
Men jeg... har endelig forstået, hvad paradiset virkelig er.
Et evigt mørke, hvor intet eksisterer.
Men for at opnå det...
...skal apokalypsen finde sted.
I min verden
og i din.
Jonas!
Luk mig ud! Jonas!
6 TIMER TIL APOKALYPSEN
Hvor er tønderne? I skal vente.
Det er jeg ligeglad med.
Gør, som jeg siger, Obendorf. Er det forstået?
Far? Er alt okay?
Jeg sagde, at jeg blev hjemme i dag, men der er sket noget. Beklager.
Det gør ikke noget.
Jeg må sige dig noget.
Jeg bliver afpresset.
Hvabehar?
Med noget...
...der skete for længe siden.
MORD I MARBURG STADIG UOPKLARET 33 ÅR SENERE
Af og til træffer vi beslutninger, vi ikke kan ændre.
Mit navn er ikke Aleksander.
Jeg hedder Boris.
Boris Niewald.
Men det var en ulykke. Tro mig. Jeg er ikke morder.
Hvad med mor?
Vidste mor det?
Din mor er det bedste, der nogensinde er sket mig.
Hun reddede mig fra alt det der. Og jeg fortalte hende aldrig sandheden.
Bartosz... Undskyld.
Charlotte.
Må jeg komme ind?
Tak.
Jeg skal tale med Ulrich. Er han her?
Nej. Han er stadig i bad.
Må jeg vente? Det er vigtigt.
Hvordan har du det?
Nogenlunde.
Og derhjemme? Går det godt?
Nu skal du høre godt efter... Ulrich tilhører mig.
Og det vil ikke ændre sig.
Charlotte.
-Hvad laver du her? -Jeg ville vise dig noget.
Kom forbi med Peter en dag.
Vi kan gå ud sammen. Mens jeg stadig kan.
-Er du færdig på badeværelset? -Ja, ja.
-Hvad vil du? -Din mobil var slukket.
Gør aldrig det igen. Kom aldrig her uanmeldt.
De mikroskopiske undersøgelser af de to pfennig er kommet. Og...
Og?
Og hvad?
WINDEN POLITI BEVISMATERIALE
Det er den pfennig, jeg fandt i bunkeren.
Og det er den, Helge havde på sig.
Første troede jeg, det var en fejl. At de var forkert etiketterede.
Men det her, den lille rille. De er helt identiske.
Jeg ved ikke hvordan, men det er den samme mønt.
Men den her, har Helge haft i al den tid jeg har kendt ham.
Jeg ved, at det slet ikke giver mening. Men...
Men?
Som om at pfennigen...
...har rejst i tiden på en måde.
-Hvor er Helge nu? -Varetægtsfængslet.
Ulrich!
Åh, der forskrækkede du mig.
Hvor har du været?
Har du klippet håret?
Hvad er der sket?
Tror du på skæbnen?
Det ved jeg ikke.
Nej.
Jeg tror, at vi tager livet i vore egne hænder.
At vi bestemmer, hvilken sti vi følger.
Jeg ved, at jeg...
Jeg er nok den sidste, du vil tale med, men...
Men får du lyst...
...er jeg her.
Din far og jeg...
Det er måske meget anderledes nu...
...men det er ikke nødvendigvis dårligt.
Nej, det er det ikke.
Skal du nogen steder?
Jeg lovede nogen at ordne noget.
WINDEN ATOMKRAFTVÆRK
GUDS PARTIKEL
FØLG SIGNALET
Stop!
Jonas.
Du er i live.
Jeg slog ham ihjel.
Hvorfor lever han stadig i sin verden?
Sporskiftet...
...ved knudepunktet i tidssløjfen.
Det øjeblik
der lader tingene gå i en retning eller i en anden.
Du bringer ham med til vores verden, eller også gør du ikke.
En linje, der krydser sig selv igen i en sløjfe.
To mulige stier.
Langs med linjens ydre kant, eller langs med linjens indre kant.
Men det er den samme linje.
To overlappende virkeligheder.
På en af stierne dør han.
På den anden gør han ikke.
Begge versioner gentager sig i sløjfen. Igen og igen.
Den ene udløser den anden.
Kvantefysisk sammenfiltring.
Adam har prøvet at opløse sammenfiltringen de sidste 33 år.
Så det der vokser inde i dig aldrig vil opstå.
Men det er umuligt.
Vores verdener kan ikke adskilles fra hinanden.
Hvert eneste skridt Jonas tager styres af os.
Han kan ikke undslippe sin skæbne.
Hvad er det?
Det er resterne.
Efter katastrofen.
Guds partiklen.
Og det her? Hvad er det?
Jeg har set, hvad det bliver til, i fremtiden.
Der er ingen vej tilbage nu. Hulen styrtede sammen. Der er intet.
Passagen findes ikke længere. Men det her...
Får jeg det til at fungere, kan jeg vende tilbage. Jeg kan redde Martha og Mikkel.
Jeg kan redde dem alle.
Hvordan fandt du mig?
Hvordan vidste du, at jeg var her?
Maskinen.
-Stoffet til den. -Maskinen. Har du den stadigvæk?
Hvor er den?
Den er i stykker.
Det hele måtte måske ske sådan først.
Så det kan ændre sig næste gang.
Stoffet i maskinen.
Du og jeg tog det med ind i tunnellen igen.
Vi lavede om på variablerne i ligningen.
-Det virker måske næste gang. -Jeg kan ikke vente 33 år!
Skal jeg lyve for mig selv, så alting gentager sig?
Men på den anden side af bunkerens dør denne gang?
Hvorfor sagde hun ikke noget? Dit ældre jeg.
Hun vidste, at Martha ville dø. Hvordan hun ville dø.
Hvorfor skal jeg stole på dig?
Materien i atomkraftværket.
Jeg ved, hvad det er.
Jeg kan hjælpe dig med at redde Martha.
Med at redde alle.
3 TIMER TIL APOKALYPSEN
Bartosz!
Martha?
Må jeg komme ind?
Ja.
For 33 år siden var der en ulykke på kraftværket.
På en eller anden måde fik ulykken et mærkeligt stof til at danne sig.
Og din far hjalp til med at mørkelægge det hele.
Stoffet har hele tiden været inde i hulerne.
Det hele hænger sammen.
Stoffet...
Det udløser det. I dag.
Vi må tale med ham.
Udløser hvad?
Apokalypsen.
POLITI
UKENDT IDENTITET
Dødstidspunktet må have været lige før liget blev fundet.
Er det muligt, at han har været død i lang tid?
At liget er blevet konserveret?
Konserveret? Hvad mener du med "konserveret"?
Er alt okay?
Arret på hans hage...
Ulrich?
Drengen i bunkeren.
Du sagde, at du slog ham ihjel.
Men du mente ikke ham. Du mente Mads.
Drengen fra bunkeren ligner Mads på en prik.
Hvordan kan det være?
Hun... hun sagde, at jeg skulle gøre det.
Hvem?
Gøre hvad?
Sende ham ind i fremtiden. For at lukke hullerne.
Pfennigene.
Hvad betyder det?
-Jeg må stoppe ham. -Stoppe hvem?
Stoppe hvem?
Dig.
Du må gerne gå.
Og ham Jonas er død nu?
Og du slog ham ihjel.
Altså, ikke dig, men...
...en anden dig?
Jeg var der.
I fremtiden.
Der er intet tilbage.
Intet.
Det hele har noget med din far at gøre. Han må ikke åbne tønderne.
Bartosz.
Jeg beder dig.
INDGÅENDE OPKALD BARTOSZ
Charlotte. Det er Aleksander.
Jeg... Kan du komme hen på atomkraftværket?
Jeg vil vise dig noget.
Kom ud!
Adam venter på dig.
Stop.
Tag det af!
-Hvad? -Dit tøj.
Tag det af.
Hvorfor adlyder du ham?
Vi, de få udvalgte, må lukke hullerne.
Så du finder vej hertil, og Adam finder sin.
Og vi endelig finder frelse.
Vi har ventet længe på dette øjeblik.
I ved, hvad I skal gøre.
1 TIME TIL APOKALYPSEN
Hvad tror du, det betyder?
Fuglene? Lyset?
Drengen i bunkeren?
Martha er ved at blive skør.
Hun tror, at apokalypsen vil finde sted i dag.
Hvis vi dør i dag, dør vi sammen.
Sammen.
Hvad drejer det sig om?
Du må hellere selv se det.
Tik, tak.
Charlotte, det er mig. Hør her, det med pfennigene...
Det lyder vanvittigt, men der skete det samme med liget i bunkeren.
Få dem til at lave en DNA-test.
Jeg ved ikke hvordan, men... Drengen i bunkeren..
Det er min bror. Det er Mads.
Ring, når du hører det her.
Hvem er I?
Kan du ikke gætte det?
Magnus?
I kommer fra fremtiden.
Men ikke fra din.
Hvad sker der?
De løj for dig. Dine ældre jeger.
De vil ikke forhindre apokalypsen.
De er ansvarlige for at det sker.
Men der er en måde at ændre det på.
Men du er nødt til at vælge vores verden.
Og stole på ham.
Jonas.
Er Jonas i live?
I vores verden.
Og han ved, hvor oprindelsen er.
Men før det, skal du redde Jonas fra apokalypsen i hans verden.
Og bringe ham til din verden.
I er alle sammen skrupskøre.
Du kan ikke stoppe det, der sker her, men...
...hvis du følger med os, kan du forhindre det.
En anden gang.
Hvad er det?
Hvad er det her for noget, Martha?
Martha?
Du skal følge med os.
-Hvorhen? -Han hører ikke til blandt os.
Han hører til blandt de andre.
De vil redde ham.
Jeg beklager.
Vent, Martha!
Tiden er inde.
Adam har placeret alle sine brikker i stilling.
Tiden er inde til, at vi gør det samme.
Denne knude har skænket os alle livet,
og vi er dens vogtere.
I begge verdener.
Det vil aldrig lykkes ham at binde knuden op.
I alle disse år har han aldrig forstået, hvordan alt virkelig hænger sammen.
Hvordan alting ender og begynder.
Ikke kun i vores verden,
men også i hans.
Vi er...
...skæbnen.
Vi bygger murene... i denne labyrint.
Vi udformer hver især stierne og rækker hånden ud.
Bartosz, du skal redde dig selv for at bevare vore liv.
Claudia, du skal lede dig selv for at være vores øjne i Adams verden.
Egon, du skal skabe din fortid for at beskytte stamtræet.
Noah, du skal bringe kærlighed
så alting kan opstå igen.
Alt mørke efterfølges af lys.
Enhver død efterfølges af et liv.
I bragte mig ind i jeres verden.
Du lovede, at jeg kunne lave om på det. Hvorfor gør du sådan?
Hvor er de andre?
Hvor sendte du dem hen?
De opfylder alle sammen deres skæbner.
Magnus og Franziska.
Charlotte og Elisabeth.
Silja og Agnes.
De holder cyklussen i gang.
Så du og jeg kan være her. Nu.
Hvad skal det sige?
At vi er nået til enden.
Det, der vokser i dig,
oprindelsen,
må dø.
Men det kan ikke dræbes på en normal måde.
Det er født af begge verdener.
Og det kræver begge verdeners energi at tilintetgøre det.
Apokalypsen i min verden, og apokalypsen i din verden.
Det her er enden.
En maskine der ikke kun rejser gennem tid, men også rum.
Den koncentrerer energien fra begge apokalypser
på dette ene punkt.
Din søn eksisterer kun, så længe der findes materie.
Og nu dør han gennem materien, som vi alle dør med ham.
Intet af det her... vil eksistere mere.
Begge verdener vil udslette hinanden.
Total annihilation.
Du er vanvittig.
Der er ikke noget håb.
Ingen frelse.
Ikke noget paradis.
Vi er forkerte.
Du og jeg.
I din verden
og i min.
Jonas.
Jonas!
Du må ikke gøre det, Jonas.
Lad være. Jeg beder dig, Jonas!
Jonas!
Jeg beder dig!
Nej!
Nej, nej!
Begyndelsen er enden,
og enden er begyndelsen.
Enhver forbindelse i en verden skal også lukkes i den anden verden.
Alt er indbyrdes forbundet.
I lyset
og i skyggen.
MASKINFABRIK TANNHAUS
MÆNGDEKONTROLRUM
C BLOK
DER SKAL VÆRE LYS
Nej!
Tekster af: Sheila N. Hasahya