NEMÁM STRACH
22 ZMEŠKANÝCH HOVORŮ OD HANNY
MŮŽEME SI PROMLUVIT?
HOVOR UKONČEN
NETFLIX UVÁDÍ
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
PRAVDY
Winden. Další případ pohřešované osoby šokuje město.
Devítiletý chlapec byl dnes ráno vyhlášen jako pohřešovaný.
POHŘEŠOVANÝ
Policie se k situaci zatím oficiálně nevyjádřila,
ale lze předpokládat, že tento případ
souvisí se zmizením dalších dvou dětí ve Windenu.
Poslední případ pohřešovaného dítěte se stal teprve před třemi dny.
Víš, co se stalo Erikovi a Mikkelovi?
Že zmizeli?
To samé se stalo Yasinovi.
Mému Yasinovi?
Dnes ráno šel do školy sám a cestou zmizel.
Jestli vůbec něco víš,
musíš mi to říct teď.
Ten Noah...
Jak vypadal? Můžeš ho popsat?
Můžeš ho popsat?
Byl vysoký. Asi jako táta.
Měl kapuci.
A modré oči.
A Noah unesl Yasina?
Nevím.
Někoho sem pošlu.
A ty mu přesně popíšeš, jak Noah vypadal.
Dobře?
Každý malý detail je důležitý.
Co to bylo? Takhle se osmiletou dcerou nemluví!
Kde jsi byl ten večer, kdy Mikkel zmizel?
V kanceláři.
- To jsem ti říkal. - Jak dlouho?
Dokud mi nezavolali. Do 23:00.
Vím, že jsi nebyl v kanceláři.
Jestli máš něco společného s Mikkelovým,
Erikovým nebo Yasinovým zmizením, řekni mi to teď.
Ani nechci vědět, kde jsi byl,
s kým nebo co jsi dělal.
Ale chci, aby ses mi teď podíval do očí
a ujistil mě, že s tím nemáš nic společného.
Jsi cvok.
Tohle je pro tebe.
Nechceš si konečně promluvit?
Mám někomu říci, že jsi v pořádku?
Tví rodiče, oni...
Musí mít starost.
Nemusíš mi říkat, co se ti stalo, pokud nechceš, ale...
Pokud budeš chtít,
ať je to cokoliv, můžeš mi to říci.
U mě to bude v bezpečí.
Slibuji.
KDE/KDY JE MIKKEL
Ahoj, tady Martha. Po zaznění tónu mi zanechte zprávu.
NEPLATNÝ KÓD - JEŠTĚ 1 POKUS
NEZNÁMÉ ČÍSLO
Haló?
Ahoj, Bartoszi.
Tady je Noah.
Odkud znáte moje jméno?
- Ahoj, Martho. - Ahoj.
Tohle jsem přinesla Katarině...
Hanno.
Myslela jsem, že nebudeš mít náladu vařit.
Po tom všem.
A...
Myslela jsem...
Díky.
Chceš jít dovnitř?
Jak se má Martha a Magnus?
A Ulrich?
Nevím.
Kde je?
Ve sprše.
Hanno.
Co tu děláš?
Já..
Hannah nám přinesla jídlo.
Musím na stanici.
Mohl bys mě vzít s sebou?
Příjela jsem na kole.
A moc tam prší.
- Jenom jestli... - Samozřejmě, že tě Ulrich odveze.
Jedeme?
Hanno?
Díky za to jídlo.
Není za co.
A opravdu, kdybys cokoliv potřebovala, zavolej mi.
Ano. Ne, chápu to.
Při tak pozdním zrušení musíme ovšem účtovat celý storno poplatek.
Ano, je mi to líto. Sbohem.
Mohla byste to pro mě doručit?
- Tady, v tomto městě. - Už odjíždíte?
Musím na pár dní pryč.
Ale rád bych si nechal pokoj, jestli můžu.
- Určitě, to není problém. - Dnes musí být doručen.
- Je to důležité. - Ano, samozřejmě.
JONAS KAHNWALD
Kde jsi byl dnes ráno? Snažil jsem se tě sehnat.
Na terapii.
Nevíš něco o Martě?
Nevolá mi zpátky a...
Nevím, co potřebuje. Celá ta věc je k posrání.
Ozve se, až bude připravená.
Nejspíš máš pravdu. Pojďme hrát.
- Půdu za tebou? - Jo, sleduj chodby před námi.
Můžu ti věřit?
Řeknu ti tajemství.
Můžu ti věřit, že to nikomu neřekneš?
Jo, jasně.
Jsem v kontaktu s Erikovým dealerem.
A dneska se s ním sejdu.
- Co, že uděláš? - Pozor! Střílej! Trojúhelník! Ne!
Ne!
Každopádně tam jdu dnes večer.
A chci, abys šel se mnou.
Můžu s tebou počítat?
Jo, jasně. Vždycky.
PRO CHARLOTTE
Jsem Noah.
Jsem kněz v kostele sv. Kryštofa.
Ines mi volala.
KAPITÁNOVA BUDOUCNOST
Věříš v Boha?
Jak myslíš, že vznikl svět?
Kdo vytvořil všechny ty krásné věci?
Svět vznikl díky Velkému třesku.
Před 13,5 miliardami let.
Tak se objevil prostor, čas, věci
i Země.
Zbytek je evoluce.
A co tedy bylo před Velkým třeskem?
Nic nevznikne z ničeho.
Třeba Velký třesk není nic víc než Boží akt stvoření.
Můj otec tvrdí, že náboženství je vymývání mozků.
Tvůj táta ví určitě hodně,
ale neví všechno.
Je dobře, že tě vychoval, abys věci zpochybňoval.
Ale občas je dobré tázat se těch, kteří věci zpochybňují.
Bůh má plán pro všechny lidské bytosti.
Včetně tebe.
Chci, abys mi přestala volat.
Dobře? Prostě mi nevolej.
- Já už dál nemůžu. - Tak tímhle pro tebe jsem?
Nějakou podělanou aférou?
Není to něco, co můžeš jen tak zastavit.
To neudělám.
A ty taky ne.
Podívej se na mě.
Podívej se na mě!
A teď mi řekni, že nic necítíš.
Že ti to je u prdele.
Udělám pro tebe vše, co potřebuješ.
Co potřebuji?
Nevolej mi. Nechoď sem. Nech nás být.
Jasný?
Vypadni!
Nemysli si, že tě prostě nechám jít.
A pak řekla: „Když vyrosteš, tvé srdce zemře.“
Ta věta je jako... bum! Doprostřed obličeje, chápeš?
A nakonec si myslíš, že se stali přáteli,
protože mezi sebou měli pouto.
Ale nakonec všichni trčí ve svých malých komůrkách.
Možná bys to se mnou chtěl znova vidět?
Hej!
Posloucháš mě vůbec?
Jo.
Probereme to později, dobře?
Čau holky, co máte v plánu?
- Jít si zakouřit? - Skvělý nápad.
Jsi si jistá?
Nemusíme, jestli nechceš.
Radši s tebou než s někým jiným.
Ale seženeš kondomy.
Nechci AIDS a nechci děti.
V žádným případě, jasný?
- Jo. - Nedělám si srandu.
Žádný děti.
Nikdy.
Slibuju. Žádný děti.
Od teď se o něj postará odbor Sociální péče.
Takže dokud nenajdeme jeho rodinu a nevyhodnotíme situaci,
bude umístěn do dětského domova.
Do dětského domova?
Nemůže ještě chvíli zůstat v nemocnici?
Ne. To bohužel není možné.
Ale můžu vás ujistit, že v dětském domově
se budou moci věnovat jeho konkrétním potřebám.
Je to pro něj nejlepší.
Máte děti?
Ne.
Měla jsem syna, ale zemřel hned po narození.
To je mi líto.
Jsem si jistá, že se jeho rodina brzy ozve.
Nebo škola.
Zjistíme, kam patří.
Tak tedy.
Je to zvláštní chlapec.
Opravdu velmi citlivý.
Nedělejte si starosti.
Přijedu pro něj ve středu.
POLICIE
Víš, proč jsem se stal policistou?
Když tehdy zmizel můj bratr, dopustili se mnoha chyb.
Hlavní vyšetřovatel byl pitomý ochlasta.
A já..
Přísahal jsem, že udělám všechno jinak.
Že udělám věci správně.
Že nebudu tak nekompetentním blbcem jako on.
Už je to 33 let.
A podívej se na mě.
Jsem k smíchu.
Podvádím svou ženu.
Můj syn zmizel. A nemůžu s tím nic udělat.
Třicet tři let.
Všechno je stejné.
Jenom teď jsem ten neschopný kretén já.
Už jsi slyšel o 33letém cyklu?
Naše kalendáře jsou špatné, rok nemá 365 dní.
Takže jsme vždycky tak trochu "mimo rytmus".
Ale každých 33 let je všechno tak, jak to bylo.
Hvězdy, planety, celý vesmír se vrátí na stejnou pozici.
Měsíční a sluneční cyklus.
Můj děda byl posedlý takovými věcmi, Velkým třeskem a Velkým roztržením.
Nietzscheho věčnými návraty.
Jako dítě jsem vždycky cítila, že ve Windenu je něco v nepořádku.
Zase mám ten samý pocit.
Že se vše opakuje.
Že se tohle všechno už stalo.
Jako obrovské déjà vu.
WINDENSKÝ CHLAPEC ZMIZEL
Vypadáš jako on.
Tvůj otec.
My se známe?
Ne.
Ale znal jsem tvého otce.
Je to dávno, ale pamatuju si ho dobře.
Tehdy mi zachránil život.
Ale to jsem pochopil až později.
Život je labyrint.
Někteří lidé celý život touží po cestě ven,
ale existuje jen jedna cesta a ta vede ještě hlouběji.
Člověk to pochopí, až když dorazí do středu.
Smrt je nepochopitelná, ale dá se s ní smířit.
Do té doby by ses měl každý den ptát, zda ses rozhodl správně.
ČISTÍRNA ODĚVŮ
Nějakou dobu to potrvá.
Asi půl hodiny.
Hele! Je všechno v pořádku?
Dobře.
NEBOJÍM SE
Myslíš, že jsem hezká?
Skvělý.
Víš, co si někdy představuji?
Že umím kouzlit.
Představuji si, že něco chci. Něco šílenýho.
A pak se to stane, protože si to představím.
Jako pohnout s tím víčkem.
Znáš Houdiniho?
Koho?
Harryho Houdiniho, jednoho z největších kouzelníků na světě.
Neexistuje kouzlo, jen iluze.
Jen měníme věci.
Ale musí se to dělat obratně,
tajně.
Pak to vypadá jako kouzlo.
- Kde ses to naučil? - Jsem z budoucnosti.
- Jsi dobrej. - Ne, já jsem Mikkel.
Ahoj, Mikkeli, kluku z budoucnosti. Já jsem Hannah.
Máma mi vyprávěla o starém světě.
Před povodní.
Říkala, že byl jiný. Špatný.
Zaplétala mi vlasy a vyprávěla otřesné příběhy
o otci a démonech z podsvětí.
Říkala, že vše je odpuštěno, ale nic není zapomenuto.
Pak byla temnota v jejích očích větší než obvykle.
A její slova plynula jako vlny.
Říkala, že vše bylo dobré, jako i teď.
POHŘEŠOVANÝ
Že vše má své místo, včera i dnes.
Když takhle mluvila, něco se jí stalo.
Pevně tahala za mé copy,
jako by mě trestala kvůli tomu, co se jí dělo hluboko uvnitř.
Něco, co ji napadlo přímo ze středu.
Jako hlad, který se nedá uspokojit.
Mluvila o včerejšku, jakoby ho viděla před sebou.
Dnešek není nic
než závoj, který skryl vše, co pro ni bylo skutečné.
Starý svět ji pronásledoval jako duch,
který jí šeptal ve snu, jak postavit nový svět, kámen po kameni.
Od té doby jsem věděla, že se nic nezmění.
Že vše zůstane stejné.
Kolo se otáčí,
točí se v kruhu.
Jeden osud vázaný k dalšímu.
Nit, červená jako krev, která spojuje všechny naše činy.
Nemůžeme vyřešit uzly.
Ale můžeme je vyříznout.
Vyříznou nás
tím nejostřejším nožem.
Zůstává ještě něco, co nemůže být vyříznuto.
Neviditelné pouto.
Sakra.
Za mnohých nocí ho cítím.
A pak se náhle vzbudím a vím, že nezmizí.
Že všechno zůstane stejné.
To bylo skvělé.
Tys byla skvělá.
- Co tady děláš? - Chci ti něco říct.
Nebyl jsem ve Francii.
Byl jsem v blázinci.
Říkají tomu posttraumatický syndrom.
- Proč jsi nic neřekl? - Nechtěl jsem být za blázna.
Co se mezi námi stalo loni v létě, to nic neznamenalo, že ne?
Myslím, kdyby se můj otec...
- Kdyby se to všechno nestalo... - To je dobrý.
Proč jsi dnes ráno volala mně a ne Bartoszovi?
Jsem Bartosz.
Já vím.
Já jsem Noah.
Nechceš nastoupit?
NOAH
Podvádíš mě?
Jak jsi na to přišla?
Zeptám se tě jen jednou.
Podvádíš mě?
To bych nikdy neudělal.
Tati?
Když člověk vidí něco, co by vidět neměl...
Co tím myslíš?
Něco, co není správné.
V jakém smyslu?
No,
když někdo něco s někým dělá a je to špatné.
Co jsi viděla?
Ulrich se dotýkal jejích prsou a pak se na ni položil.
A ona to nechtěla.
Teď mi řekneš, co přesně jsi viděla, ano?
A pak si na ni lehl
a zakryl jí ústa.
Takhle.
Bránila se?
Křičela "přestaň" a bojovala.
Ale on na ní ležel.
Viděl tě?
Co jí udělal pak?
- On...? - Škrtil ji a ona začala rudnout.
- A pak si sundal kalhoty... - Nemusíš pokračovat.
Udělala jsi správnou věc.
Byla jsi moc statečná.
NEOTEVÍRAT PŘED 4. LISTOPADEM 22:13 HODIN
"Drahý Jonasi,
v době, kdy čteš tyto řádky, se vše již nenávratně stalo.
Nejde to změnit.
Rád bych ti to vysvětlil dříve,
ale doufám, že jakmile vše pochopíš,
porozumíš mému rozhodnutí.
NEBOJÍM SE
Pravda je zvláštní věc.
Můžeme ji zkoušet potlačit,
ale vždycky vyplave na povrch.
Lžeme, abychom přežili.
Snažíme se zapomenout.
Dokud to jde.
Neznáme ani polovinu tajemství tohoto světa.
Jsme poutníci v temnotě.
Toto je má pravda.
Dne 4. listopadu 2019
jsem cestoval časem do roku 1986.
Chlapec z budoucnosti zůstal
a časem se stal mužem.
Mikkel se stal Michaelem,
který nevěděl, kam patří.
Až si budeš číst tyto řádky, budu již pryč.
Mikkeli?
Nejen jako chlapec, i jako muž.
Doufám, že mi odpustíš.
Vše je propojeno.
Mikkel,
Michael."
TATO KNIHA PATŘÍ MIKKELOVI
Mohu vám pomoci?
Rád bych si s vámi promluvil o čase.
Překlad titulků: Veronika Pešková