Såja, broder. Ställ dig upp.
Hur känns det?
Som om jag är halvdöd.
Är det så här för de dödliga?
Hera ligger bakom det här.
- Det är jag säker på. - Hur vet du det?
Hon har alltid hatat oss oäktingar.
Och det här drabbar oss hårdast. Det är ingen slump.
Och hon känner Artemis och jag hatar henne ännu
för att hon försökte döda vår mor.
Är du säker på det här?
Nåt är i görningen.
Jag låter ingen göra mig till åtlöje.
Kommer du?
- De andra då? - De möter oss där.
Vad har du gjort, mamma?
Det som var nödvändigt.
Visste Hades om det här?
Det var hans idé.
Är du inne?
Ja.
Bra. Var redo. Du får tre utmaningar här.
För gudarnas nya härskare måste vara vis, modig,
och kunna lösa mysterier.
Gorgo.
Jag har saknat dig.
Vad är det som händer?
Svara inte.
Han kan inte hjälpa dig.
Vem är du?
Du borde inte vara här.
Men jag kan hjälpa dig.
Inte för att du är värd det,
men de du försöker hjälpa är värda det.
Så lyssna och gör som jag säger.
Jag kan resa bakåt i tiden, prins Serafim,
och låta dig förändra ett ögonblick i ditt liv.
Vilket ögonblick du vill.
Du kan återvända och fly med henne.
Låta henne slippa mötet med trädböjaren.
Låta henne slippa smärtan och fasan hon fick utstå.
Men det är inte allt.
Medan Hades kan ta bort hennes minnen,
kan jag berika dem.
Göra henne lycklig.
Du kan göra henne lycklig.
Så här skulle ert liv vara..
Förtjänar hon inte att vara lycklig?
Gör inte du det?
Eller om du vill, kan du gå längre tillbaka.
Vill du inte se din farbror träffas av blixten?
Du skulle bli kung, som det var menat.
Dina älskade skulle slippa mardrömmarna du skickade till dem.
Välj bara ett ögonblick.
Vad säger du?
- Nej. - Varför inte?
Inte ens en häxgud kan ändra det förflutna.
Detta ingår i utmaningen.
Gudarnas kung måste vara vis, modig och kunna lösa mysterier.
En vis kung vet att han måste släppa det förflutna.
Därför passar jag inte till kung.
Serafim, tala med mig.
Jag klarade den första utmaningen.
Gaia valde koureterna av goda skäl.
De är de mäktigaste krigarna,
och som beskyddare kämpar de på liv och död.
Du kommer inte förbi dem.
Kanske ändå.
Vem är det?
Zeus son.
Zeus har många söner. Vilken av dem är du?
Heron. Den som ärvde hans kraft.
Hur vet vi att du är den du säger?
Har nån gått in?
- Ingen har gått in. - Är du säker?
Heron.
Titta.
Bara de modiga får passera.
Är du modig?
Nej, det är du inte.
Du har alltid bara förstört det som förargar dig.
Jag är inte densamma som förut.
Vi får väl se.
För att komma in i labyrinten måste du öppna det här skrinet.
Men när du öppnar det möter du din största skräck.
Vad skrattar du åt?
Jag är inte rädd för nåt.
Moirorna har tagit ifrån mig allt jag älskar.
Utan kärlek finns det ingen förlust.
Ingen fruktan.
Inget kan skada mig nu.
Passera.
Du ljög! Det finns fortfarande en sak du fruktar.
Att svika de du älskar.
- Vem har gjort de här spåren? - Ingen!
De här tillhör Serafim.
Gick den som lämnade spåren in i det dolda riket?
Då måste jag också gå in.
Ni förstår inte.
Den ni släppte in är inte den ni tror.
Han bestod provet. Det måste du också göra.
Bara jättar får passera fritt.
Jättarna och Zeus.
Om du verkligen är hans son, vet du hur man går in.
Om Serafim gick in, kan du också det.
Den här hjälper dig på vägen.
Vänta här.
Vi har sällskap.
- Vem? - Din bror.
Ares och de andra är också på väg.
- Skynda dig. - Jag försöker.
Jag är på väg.
Och jag tar med mig underjordens pantheon.
Dina misstankar stämmer, broder.
Sporerna påverkar utomäktenskapligt födda mer än resten av oss.
Men det var inte Hera som spred ut dem. Det var Demeter.
Det skulle se ut som Hera.
Demeter hör vad vi säger nu.
Vi hittade Hera. Hon ska få vad hon förtjänar.
Var är din mor?
Jag vet inte.
Gör det inte.
Bara de modiga får passera.
Är du modig?
Om du med modig menar orädd,
nej.
Så du erkänner rädslan i ditt hjärta?
Vad är det du fruktar?
Att inte dö väl.
Är det allt?
Bevisa det.
Öppna skrinet.
- Vad innehåller det? - Din största fasa.
Att dö väl är bara en del av det du fruktar.
Du är rädd att även om du dör väl,
är det inte nog
för att uppväga ditt hemska misstag.
Om du inte hade gett efter för ilskan
och kastat bort svärdet,
hade du haft det när Serafim anföll din by.
Du skulle ha dödat honom.
Din mor skulle ännu vara vid liv.
Du kunde ha räddat otaliga liv.
Det skulle inte ha blivit krig i Olympen.
Zeus skulle vara vid liv.
Får jag komma in?
Passera.
Det är inte mod du saknar.
Det är nåt annat.
- Vad? - Nyckeln till att dö väl.
Du har belönat min tro på dig.
Men du måste fortsätta att göra som jag bad om...
om du vill klara det sista provet.
Jag förstår inte.
Du vet att jag älskade din far.
Och han trodde att när hans tid var slut,
skulle han fredligt kunna överlämna tronen.
Men jag visste att de andra aldrig skulle tillåta det.
Men nu har vi genom dig hållit upp en spegel för deras handlingar
så att de kan se det själva.
Kamp, svårigheter,
och en ännu viktigare sak som jag hoppas lära dem nu.
En sak som är ett mysterium för dem.
Förlåtelse.
Förlåtelse?
Gudarna och världen känner bara till botgöring, vedergällning,
att balansera orätt med rätt.
Men förlåtelse är nåt helt annat.
Den tvättar bort fel utan mer förstörelse.
Den är det enda som kan föra oss alla samman.
Du har känt skuld hela tiden,
för du trodde att du svek dina föräldrar när du inte kunde förlåta Serafim.
Men sanningen är
att ditt svek var att du inte kunde förlåta dig själv.
Om du kan göra det innan din tid är ute,
så kanske du blir den förutspådde.
Den som räddar alla.
Eller... kanske det blir din bror.
En av er blir det i alla fall.
Våra vägar korsas visst oavsett vad vi gör.
Jag dödar dig om du försöker stoppa mig.
Det behöver inte vara så här.
Jo... för mig.
Varför hjälper du Hades?
Han lovade mig frid till en som lider.
Vem?
Kvinnan på kyrkogården.
Du vet hur skulden känns, broder.
Jag struntar i vad som händer mig.
Jag ska utstå alla Tartaros fasor,
men först måste jag rädda henne.
Nej!
Halt!
- Nej. - Nej.
Vänd din armé och ge dig av. Då släpper vi henne fri.
Nej. Släpp henne nu.
Det är över!
Jag kommer inte be dig igen.
Träd tillbaka.
Krig avgör inte vem som har rätt.
Bara vem som blir kvar.
Tänk på de andra
innan du skickar fram dem,
innan era svärd dras och sanden blir våt av blod,
fråga er själva varför.
Varför utkämpa den här kampen?
Gör inte samma misstag som jag.
Ingen behöver dö idag.
Jag har försökt vara rättvis.
Men bara med blod kan det som har gjorts göras ogjort.
Framåt!
Stenen!
Vänta! Stanna här.
Gör det inte.
Gör det.
För vår mor.
Jag ska döda henne och hennes oäkting.
För vad de gjorde mot oss.
Nej!
Du måste hämta ett svärd åt mig.
Och döda mannen som skulle svinga det.
Jag vill inte ha krig mot er.
På ett villkor.
Vad som helst.
Hans huvud.
Väljer du en dödlig framför din hustru? Framför oss?
- Du har inte långt... - Kvar att leva.
- Nån... - Skar av din tråd.
Jag avstår från hämnden.
Du talade sanning, Hera.
Missta inte min vänlighet för svaghet.
Svag är inte hur de ska minnas mig.
Jag vill hellre bli ihågkommen för nåt som heter...
förlåtelse.
Jag drar ett streck över alla oförrätter.
Inget...
kan göras ogjort.
Men det är så här vi kan gå vidare.
Allt jag ber om
är att du uppfyller ditt löfte
för Serafim.
Vem är du att bestämma för vår del?
Oäkting.
Vakta din tunga, Ares. Var inte dum.
Nu räcker det.
Jag vill inte ha fler konflikter. Men världen får inte sjunka i kaos.
Olympierna måste återvända till Olympen, Poseidon till havet och Hades...
till underjorden.
Det här är vad som måste göras.
Det måste bli ordning igen.
När två själar är menade att vara tillsammans,
kan inget hålla dem åtskilda.
Det kommer bara att bli mer lidande och blodspillan.
Förlåt mig.
Nej.
- Nej! - Heron!
Heron.
Nej!
Ingen av er förtjänar det här!
Inte nån av er!
Först Zeus alla snedsprång och svekfullhet.
Sen Hera.
Du gick till den motsatta ytterligheten.
Att sprida död och förstörelse i ditt eget hem.
Och du Hades, du sviker igen.
Att falla en ädel hjälte i ryggen,
medan de du konspirerar med förgiftar världen.
Det här är ert eget fel.
Jag uttalar namnet som ingen uttalar.
Därmed upphör Olympernas rike!
Tyfon.
Tyfon!
Tiden är inne då titanerna ska återvända!
Undertexter: Anna Norman