І чоловік, і жінка в поганому стані.
Чоловік одного разу мене кормив.
Сподіваюсь, він ще покормить мене.
Жінка якось налякала мого дядька у себе вдома.
Налякала? Він обісрався?
Так. Вона навела на нього зброю.
Цей акт агресії можна підтвердити?
Я буду каркати про дачу показань.
Це підтверджено.
Я засмучений.
СВАРКА
ФАНТАЗІЯ ПРО СВІТЛО
Чорт.
Лишайся на місці.
Емі.
Опусти зброю.
Не рухайся.
Я викликаю поліцію.
Якого біса? Забирайтесь від мене!
Денні!
Чорт.
Денні!
Чорт.
Дідько. Чому ти змусила мене це зробити?
Допоможіть!
Чорт.
ПОВІДОМЛЕННЯ. ПОЛ: ЩО СТАЛОСЬ? ПОДЗВОНИ!
АЛЛО? БУДЬ ЛАСКА, СКАЖИ, ЩО ТИ В БЕЗПЕЦІ
ТИ В НОРМІ?? НЕ ДОСТАВЛЕНО
Чорт.
БУДЬ ЛАСКА, ДОПОМОЖИ.
ДЕННІ ЗІШТОВХНУВ МЕНЕ З ДОРОГИ. Я ЗАГУБИЛАСЬ.
ДЖОРДЖ
НЕ ДОСТАВЛЕНО
Чорт.
Чорт забирай.
Води.
Хтось є. Дякувати богу.
Агов?
Денні!
Пішла ти!
Залиш мене в спокої!
Це ти залиш мене в спокої!
Ти зруйнував моє життя!
Я зруйнував? Що?
Я можу ніколи не побачити Джун, ти, псих!
Через тебе помер мій брат!
Що?
Пол мертвий?
Я не знаю. Напевно.
Чорт!
Денні, як це сталось?
Його застрелили копи.
Він намагався перелізти через стіну, і вони його застрелили.
Ти бачив, як його забрали в швидку?
- Скільки разів в нього вистрелили? - Не знаю, ясно?
Я не бачив.
Тоді ти не знаєш.
Можливо, він втік.
Тобто, це ж могло статись, правда?
Не знаю. Я загубився.
Я хочу побачити, чи він в нормі.
Гаразд? Я просто... Ти знаєш, як повернутись?
Слухай, я пошкодила щиколотку, коли ти зіштовхнув мене зі схилу,
тож тепер допоможи мені вибратись звідси, і я покажу тобі, де дорога.
Я не викликатиму поліцію.
Де твій пістолет?
Не знаю. Я його загубила.
Як знати, що ти його не ховаєш?
Бо ти патологічна брехуха.
Бо я би в тебе з нього вистрілила, йолопе.
Гей! Гей, повернись сюди.
Ні. Попроси чемно!
Ти назвав мене брехухою.
Я не допомагатиму тобі, поки ти не попросиш чемно!
Гаразд.
Є лікарня на з'їзді з шосе.
Думаю, вони відвезли Пола туди.
Слухай, не треба тобі говорити про Пола.
- Гаразд? - Я просто намагаюсь допомогти.
Якщо я несу тебе, ти не маєш говорити. Крапка.
Як скажеш.
Боже, ніде немає зв'язку.
Що мені робити?
Якщо він думає, що може її просто забрати...
Можеш ти просто замовкнути?
Добре? Ти впевнена, що це правильний напрямок?
Так, я знаю, куди прямую. До тих дерев.
- До яких? Тут усюди дерева. - На тих, що я вказую, телепню.
Боже мій.
- Враження, що ми ходимо колами. - Ні, не ходимо. Ясно?
Ясно.
У тебе є щось поїсти?
Так. Чекай.
- О дякую. - Будь ласка.
- Дякую... - Тримай.
- Ти такий козел. - Це так смачно.
Навіщо ти це зробила?
- Це ти почав. - Боже.
Що ти робиш?
Припини. Стоп.
Твій брат навчив мене цьому прийому.
Пішла ти.
Може, наступного разу, коли тобі хтось посигналить, то не реагуй.
Наступного разу двічі подумай, перш ніж сигналити.
- Як тобі таке? - Чому ти постійно злий?
- Я можу спитати те саме. - Байдуже.
Нам потрібна вода.
Люди можуть днями жити без води, тож розслабся.
Це точно неправда.
Ні? Тоді скільки?
Не знаю... Дев'ятнадцять годин?
Дев'ятнадцять? Я колись спав 19 годин, ідіотко.
Хто спить так довго?
У мене був поганий день!
- Ти дитина. - А ти - немовля.
Навіть не вмієш ходити.
І, до речі, ти сама собі гірше зробила. Тепер я не можу тебе нести.
Це неважливо.
Мені лише треба витримати ніч.
- Ранком хтось мене знайде. - Точно.
Думаєш, хтось тебе шукає?
Закладаюсь, Джордж навіть не знає, що ти зникла.
Після того, що ти йому зробила, він не турбуватиметься про тебе.
Я тебе прошу, ти мене не застрелиш.
Розслабся! Господи! Боже.
Ти є доказом, що західна психологія не допомагає людям зі Сходу.
Так, жодним чином.
Тепер піди знайди алое та агаву.
І бузину також.
Ну ж бо.
Гаразд.
І будь там, де я тебе можу бачити, чи я вистрілю.
Мені немає чого втрачати.
Що в біса таке бузина?
Це можна їсти?
Ні, це квіти.
Йди до скелі. Ягоди ростуть в затінку.
Це їстівне?
Боже, просто слухай, що я скажу.
Можна запропонувати вам ще щось?
Чай? Десерт?
Огризайся далі і не отримаєш нічого.
Нічого собі, гаразд.
Знаєш, в чому твоя проблема?
Ти думаєш лише про себе.
А твоя проблема, що ти лише дошкуляєш всім іншим.
Просто не будемо говорити, добре?
Ось, візьми трохи бузини.
Ну ж бо.
Байдуже.
Яка бісове неподобство.
Знаєш, ти народжуєшся,
приймаєш рішення,
а потім раптово...
ти тут.
Чудовий стислий виклад.
Ти впевнена, що це бузина?
Боже мій.
Що в біса ми з'їли?
Щось отруйне.
Я думав, ти експерт з рослин.
Всі знання з гугл, я лише прикидалась.
Боже мій, я помру. Помру.
Схоже, у нас проблеми. Це...
Це ненормально.
Я піду пошукаю допомогу.
Ні, ти не зможеш повернутись.
Я лише хочу спробувати.
Гей!
Не залишай мене тут.
Я не можу рухатись.
Що відбувається?
- Що? - Що?
Що це взагалі за отрута?
Думаю, це просто хімікати.
Що таке хімікати?
Я не знаю, Денні.
Чому усі азіати не сприймають лактозу?
Можливо, тому що...
наші пращури не вживали молоко.
Ні, це безглуздо,
бо в усі корейські страви входить яловичина.
А якщо у нас були корови, то чому ми не пили молоко?
- Гей... - Що?
...припини задавати мені питання.
- Ти нагадуєш Джун. - Мамусе, чому ти працюєш так багато?
- Добре. Ти в нормі? - Мамусе, не залишай мене!
Зараз час не має значення.
Джордж казав мені, що час наче...
Наче коли ти дитина, це все маленьке.
Наче у відсотковому відношенні...
Чорт. Я все плутаю.
Є... Чорт!
Чорт, я все плутаю.
Мені потрібно додому.
В день, коли ти мені посигналила,
я намагався повернули грилі «хібачі», які купив для самогубства.
Мені не дозволили їх повернути.
Наче світ хотів, аби я пішов.
Можливо, тому ми захворіли...
Боже, я все зіпсував,
вони навіть не отримали мої заявки на вступ до коледжу.
Допоможи Полу.
Денні, після цього ти мені не брат.
Ти чуєш ці голоси?
Ні, я нічого не чую.
Це добре.
Денні, тобі треба виблювати.
Мені стало значно легше.
Одного разу я обісцяв людям всю ванну кімнату.
Так, це мені.
Так, точно.
Ні, я про випадок у дитинстві.
Це сталось випадково, але батько відлупцював мене.
А тепер ти передаєш цю травму,
невинній власниці білого позашляховика.
Тобі відомо, що наше тіло поглинає поживні речовини,
а потім з сечею та калом позбавляється зайвого?
Так, Денні, я це знаю.
А якщо те саме стосується немовлят?
Але наші батьки
наче видзюрюють свою травму далі.
Цікаво, хто це зробив першим. Ти знаєш?
- Ким ми були перед мавпами? - Губками.
Ми не були губками перед мавпами.
Ми мали хвости.
Іноді я навіть відчуваю, де мій хвіст звик лежати...
Боже мій, хтось іде.
Дякую.
Красно дякую.
За що?
Що?
Думаю, це допомогло.
Дивись, це схоже на «Скіттлс».
Я би зараз не відмовилась від «Бургер Кінг».
Знаєш, усіх, що народжені у 80-х роках, просто зіпсували.
Через той фастфуд, цукерки, бісове пасивне куріння.
Просто згадай.
Ми стали дорослими саме тоді, коли вигадали інтернет.
А коли ми пішли з дому, в моду увійшли локальні мережі.
Точно.
Все те порно. Незвідана територія.
Так, це нагадувало Дикий Захід.
Мені навіть не довелось шукати. Хапав все, що було доступне.
Знаєш, що? Ми були морськими свинками, правда?
Нас використали.
Це лажа.
Гадаю, з цим я можу погодитись.
А якщо...
А якщо наше покоління почало копіювати порно,
яке ми надивились, в реальне життя?
А потім реальне життя стало порно.
Як міст між цифровим та аналоговим.
Точно, як...
це ми причина, що душіння тепер стало мейнстрімом.
Правда?
Так, тепер всі діти це роблять.
Вони навіть не знають, що це не було так поширено.
Що?
Це мій брат таким був?
Так, дуже грубим, але в найбільш позитивному сенсі.
Добре, насправді ніколи... Зупинись. Гаразд?
Вибач, що я запитав. Я не хочу знати деталі.
Вибач.
Я навіть не знаю, чи була у Пола справжня дівчина.
Я мав більше з ним розмовляти.
Про справжні речі.
Йому б це сподобалось.
Думаю, він просто хотів, аби його помічали.
Ми всі цього хочемо, правда?
Я не хочу, аби хтось бачив, яка я насправді.
Знаєш, одного разу мене так дістали вази Джорджа,
що я навмисно одну розбила і звинуватила в цьому Джун.
- Тобі не подобаються вази Джорджа? - Я їх ненавиджу.
Просто я... Я не могла йому сказати.
Я багато чого не могла сказати.
Чому?
Думаю, коли ніде не почуваєшся як вдома, то просто ховаєшся в самій собі.
Джордж та Джун почуваються як вдома?
Я не знаю.
Я звикла вважати Джун відповіддю.
Коли вона була немовлям, я просто дивилась на неї і відчувала,
що б я зробила чи не зробила в той день,
її любов ніколи не ослабне.
І з того часу я постійно женусь за цим почуттям.
Але вона дорослішає.
І її любов вимагає все більше умов.
Точно: якщо ти даси мені те печиво, то я тебе обійму.
Пол схожий.
Досі.
Саме так.
Ще коли вона була немовлям, я зрозуміла,
що її любов до мене завжди була на якихось умовах.
Люди вважають, що милі немовлята такі невинні, але це не так.
Ні, вони постійно кричать та плачуть,
бо не отримують того, чого хочуть.
Вони найбільш безжальні з усіх нас.
У них просто немає слів чи сили, аби щось зробити.
Немовля, здатне рухатись і яке мало б силу, стало б серійним вбивцею.
Тим не менш, якщо подумати...
Я сподівалась, що ця дитина зцілить мене.
Чого не змогли ні Джордж, ні робота.
Чому нам так складно стати щасливими?
Чорт, ти в нормі?
Я їла «Скіттлс»?
Щось не так. Це повертається ще сильніше.
Відчуття ніби ти всередині в моїй голові.
Це ти говориш чи я?
Я не впевнений.
Гадаю, я розповідав про ту ніч.
Я не спав до пізньої ночі,
а мама смачно мене нагодувала в тому корейському ресторані в «Кімарт».
Тоді мені було 12-13 років.
Я виліз з ліжка і пішов до мого брата.
Боже, певно йому снився дуже приємний сон,
бо він широко посміхався.
Це мене розлютило.
Я схопив свій механічний олівець, і збирався встромити Полу в око.
І єдина причина, чому я цього не зробив,
бо, коли підняв очі, то через вікно на мене уважно дивився гість мотелю.
Я думав, що я це зробив.
Стривай.
Хто я?
Так, ти Емі.
Я Денні. Ну ж бо.
Точно, я Емі.
Стривай, ти дрочив на фотографію моєї дупи?
Вибач.
Все гаразд, Денні.
Я теж робив дещо ганебне.
До речі, що у тебе за тату?
Це номер 22.
Точно, але чому 22?
Ти знав, що Джозеф Геллер назвав свою книгу «Пастка-18»,
але його редактор на власний розсуд змінив її на «Пастка-22»?
Не знав.
Що ж, наскільки я пам'ятаю, вона про те, як відчувати себе живим.
Не можна мати форми без простору.
Не можна сприйняти світло без темряви.
Ми застрягли.
Так, і коли ти намагаєшся втримати хоч щось...
воно вислизає.
Я ніколи не могла змалювати це своє почуття,
але, думаю, це воно.
Пастка-22.
Правильно?
Це нагадує вакуум.
Але ні. Ніби порожнеча, але наповнена, суцільна.
Так, це точно, Деніеле.
Порожнеча, але наповнена.
Під поверхнею.
Думаєш, інші люди це відчувають?
Знаю, що Джордж - ні.
Сподіваюсь, Джун ніколи не відчує.
Не знаю.
Можливо, ми ненормальні.
Можливо, ми надто зіпсовані.
Або, можливо, нормальні люди - це просто божевільні зіпсовані люди.
В будь-якому випадку, через це я не вірю в Бога.
Ти про що?
Навіщо б Богу робити щось таке?
Що ж, якщо Бог є все,
тоді ми є Бог.
Тобто, Бог це як ми.
Можливо, тому все таке.
Бог лише намагається не почуватись самотнім в порожнечі.
Ніколи раніше я ні з ким так не розмовляла.
Я також.
Думаю, ми помираємо.
Я теж так думаю.
Я бачу твоє життя.
Ти нещасна.
Все, чого ти хотіла, - не бути самотньою.
Тобі не треба соромитись.
Все гаразд.
Я все це бачу.
Тобі не треба ховатись. Все добре.
Нічого собі.
Справді не лишається нічого після цього.
Нам варто було робити це частіше.
Яка втрата.
Принаймні, ми зробили це хоч раз.
Так.
Це добре.
Боже мій.
Денні, прокидайся.
Ми досі тут?
Так.
Я чую машини.
Ми наближаємось.
Смішно, що ми поспішаємо назад
до того шоу уродів, яке чекає на нас.
Так, що ж...
ми постанемо без страху? Чорт.
Так, але ми можемо сповільнитись, правда?
Так. Гаразд.
Знаєш, що?
Ти забула, але Лос-Анджелес - це красиве місто.
Так.
До цього звикаєш, і легко сприйняти як належне.
Чорт.
Там будинки.
Нічого собі.
Дивись. Дійсно будинки.
Звідси все таке мирне.
- У ТЕБЕ Є ІМЕЙЛ МОГО АДВОКАТА? - ТИ В НОВИНАХ
ТИ НЕ ВІДПОВІДАЄШ?
- НАБЕРИ МЕНЕ - ДЕННІ, ПОДЗВОНИ МАМІ
У мене є зв'язок.
- МІЙ АДВОКАТ ТЕБЕ ШУКАЄ - ТРИВОГА «ЗНАЙТИ МІЙ IPHONE»
ПІШОВ ТИ! Я БЛОКУЮ ТЕБЕ!!
Дякую, Боже.
Пол живий.
Боже, це чудово.
Чорт, я втратив зв'язок.
Чорт. Я теж.
Звідти ті будинки здавались ближче.
О чорт.
Думаю, ми близько.
Дякувати Богу.
Я впевнена, ми зможемо все пояснити.
Гарний адвокат витягне тебе з в'язниці.
Слухай, Денні, якщо тобі буде потрібна якась допомога,
- фінансова чи... - Ні. Зі мною все буде добре.
Все спрацює як має.
Ти впевнений?
Не впевнений, але...
- Нам треба перепочити. - Так.
Гаразд.
- Гаразд, ти в нормі? - Так.
Обережно. Добре?
- Так. - Гей!
- Емі! Ти в нормі? - Джордже?
Забери від неї руки!
Що?
Я лише хочу знати, чи я потраплю туди, де ти.
Все минає.
Ніщо не триває вічно.
Переклад субтитрів: Vsevolod Ivashchenko