Honan och hanen mår inte bra.
Hanen matade mig en gång.
Jag hoppas han matar mig igen.
Honan skrämde min farbror hemma hos sig.
Skrämde? Släppte han bajs?
Ja. Hon riktade ett vapen mot honom.
Kan den här krigshandlingen verifieras?
Jag kommer att be om vittnesmål.
Det är bekräftat.
Jag är upprörd.
Fan.
Stanna där du är.
Amy, lägg ner vapnet.
Rör dig inte.
Jag ringer polisen.
Vad fan? Bort från mig!
Danny!
Helvete.
Danny!
Helvete.
Fan. Varför fick du mig att göra det?
Hjälp!
Helvete.
VAD HÄNDE? RING MIG! HALLÅ?
SÄG ATT DU ÄR SÄKER MÅR DU BRA?
INTE LEVERERAT
Fan.
SNÄLLA, HJÄLP
DANNY PREJADE MIG AV VÄGEN JAG ÄR VILSE
INTE LEVERERAT
Fan.
Jävla skit.
Vatten.
Det är nån här, tack gode Gud.
Hallå?
- Danny! - Dra åt helvete!
- Lämna mig i fred! - Lämna mig i fred!
- Du har förstört mitt liv! - Förstörde jag ditt liv? Va?
Jag kanske aldrig får se June igen, din psykopat!
Min bror är död på grund av dig!
Va?
Är Paul död?
Jag vet inte. Jag tror det.
Fan!
- Danny, vad hände? - Polisen sköt honom.
Han försökte klättra över muren, och de sköt honom.
Såg du honom åka in i en ambulans?
- Hur många gånger blev han skjuten? - Jag vet inte.
- Jag såg inte. - Då vet du inte. Han kanske kom undan.
- Det kan väl hända? - Jag vet inte. Jag är vilse.
Jag måste bara se om han är okej.
Okej? Jag bara... Vet du hur man kommer tillbaka?
Jag skadade fotleden när du knuffade ner mig för kullen.
Hjälp mig härifrån, så visar jag var vägen är.
Jag ringer inte polisen.
Var är ditt vapen?
Jag vet inte. Jag tappade det.
Hur vet jag att du inte gömmer det? Du är en patologisk lögnare.
Då skulle jag skjuta dig med det, din idiot!
- Hördu, kom tillbaka! - Nej. Använd vänliga ord!
Du kallade mig lögnare.
Jag hjälper dig inte om du inte använder vänliga ord!
Okej, då!
Det finns ett sjukhus vid avfarten. De förde säkert dit honom.
- Du får inte prata om Paul, okej? - Jag försökte bara hjälpa till.
Om jag ska bära dig får du inte prata, punkt slut.
Jaja.
Det finns ingen täckning nånstans.
Vad ska jag göra?
- Om han tror att han kan ta henne... - Kan du hålla käften?
Är du säker på att vi går åt rätt håll?
Ja, jag vet vart jag ska. Gå mot träden där.
- Vilka träd? Alla är träd. - De jag pekar på, dumskalle.
Herregud.
- Det känns som om vi går i cirklar. - Det gör vi inte, okej?
Okej.
Har du nåt att äta?
Ja, vänta.
- Tack. - Ja.
- Tack... - Varsågod.
- Du är en sån skitstövel. - Det är så gott.
Varför gjorde du så?
- Du började. - Gud.
Vad gör du?
Sluta!
- Din bror lärde mig det där. - Fan ta dig.
- Nästa gång nån tutar på dig, släpp det. - Nästa gång, tänk efter innan du tutar.
- Vad sägs om det? - Varför är du arg?
- Jag kan fråga dig samma sak. - Sak samma.
Vi behöver vatten.
Människor klarar sig utan vatten i dagar, så slappna av.
Det är absolut inte sant.
Inte? Hur länge, då?
Jag vet inte, 19 timmar?
Jag har sovit 19 timmar utan vatten, din idiot.
- Vem sover så länge? - Jag hade en dålig dag!
- Du är ett barn. - Du är en bebis.
Du kan inte ens gå.
Du sabbade för dig själv. Jag kan inte ens bära dig nu.
Det spelar ingen roll. Jag måste bara överleva natten.
- Nån kommer att hitta mig imorgon. - Visst.
Tror du att nån letar efter dig?
George vet säkert inte ens att du är borta.
Han kommer inte att titta till dig, efter allt du har utsatt honom för.
Snälla, du kommer inte att skjuta mig.
Slappna av! Herregud!
Du är bevis på att västerländsk terapi inte funkar på österländska sinnen.
Det menar du inte?
Gå och hitta Aloe vera och agave, och fläderbär.
Kom igen!
Okej.
Stanna där jag kan se dig. Jag kommer att skjuta.
Jag har inget kvar att förlora.
Vad fan är fläderbär?
- Kan jag äta det här? - Nej, det är blommor.
Gå mot stenen. Saftig skit trivs i skuggan.
- Kan jag äta det här? - Lyssna på mig och leta efter det jag sa.
Vill du ha nåt mer? Te? Efterrätt?
Fortsätt käfta så får du inget.
Okej.
Vet du vad ditt problem är?
Du tänker bara på dig själv.
Ditt är att du bara gnäller om alla andra.
Vi slutar prata, okej?
Här, ta några fläderbär.
Kom igen.
Sak samma.
Vilken jävla röra.
Du vet, man föds...
...man gör val...
...och plötsligt...
...är man här.
Bra sammanfattning.
Är du säker på att det är fläderbär?
Herregud.
Vad fan har vi ätit?
Nåt giftigt.
- Är inte du växtexpert? - Jag googlar och låtsas vara det.
Herregud, jag kommer att dö.
Vi har problem. Det här...
Det här är inte normalt.
Jag hämtar hjälp.
- Du kommer inte att komma tillbaka. - Jag vill bara försöka.
Hördu!
Lämna mig inte här.
Jag kan inte röra mig.
Vad händer?
- Va? - Va?
- Vad är ens gift? - Det är bara kemikalier.
- Vad är kemikalier? - Jag vet inte.
Varför är asiater laktosintoleranta?
Kanske för...
...att våra förfäder inte drack mjölk.
Nej, det går inte ihop. Alla koreanska rätter innehåller nötkött.
Om vi har korna, varför inte dricka mjölken?
- Du... - Eller hur?
...du måste sluta ställa frågor.
- Du låter som June. - Mamma, varför jobbar du så mycket?
- Mår du bra? - Mamma, lämna mig inte!
- Tiden går inte ihop just nu. - George sa att tiden är som...
När man är barn är allt litet.
Det finns en procentsats...
Fan, jag klantar till det.
Det finns... Fan!
Fan, jag klantar till allt.
Jag måste åka hem.
Dagen du tutade på mig,
försökte jag lämna tillbaka hibachigrillar jag hade köpt för att ta livet av mig.
De lät mig inte lämna tillbaka dem.
Det var som om världen ville bli av med mig.
Det kanske är därför vi är sjuka...
Jag sabbade allt. De fick inte ens mina collegeansökningar.
- Hjälp Paul. - Du är trots allt den äldre brodern.
Hör du rösterna?
- Nej, jag hör ingenting. - Så bra.
Du behöver verkligen spy. Det hjälpte mig att må bättre.
- En gång kissade jag ner nåns badrum. - Ja, det var mitt.
Ja, just det.
Nej, jag menade när jag var liten.
Det var en olycka, men pappa slog skiten ur mig.
Nu måste du föra det traumat vidare
till en oskyldig förare av en vit stadsjeep.
Visste du att vår kropp absorberar näringsämnen
och pissar och skiter ut allt det dåliga?
- Ja, det visste jag. - Tänk om vi gör det med barn?
Du vet, föräldrar... De kanske bara pissar ner sitt trauma.
Jag undrar vem som pissade först.
- Vad var vi innan apor? - Svampdjur.
Vi var inte svampdjur innan apor.
Vi brukade ha svans.
Ibland känner jag var min svans brukade vara...
Herregud, nån kommer.
Tack.
Tack så mycket.
För vad?
Va?
Jag tror att det hjälpte.
Titta, det ser ut som Skittles.
Jag är sugen på Burger King.
Alla som föddes på 80-talet blev lurade.
Snabbmat, godis, passiv rökning...
Fundera på det.
Vi kom in i puberteten när internet uppfanns.
När vi flyttade hemifrån blev ethernet en grej.
Ja.
All porr - outforskad mark.
Ja, det var rena vilda västern.
Jag behövde inte ens söka. Jag tog det som fanns.
Vi var försökskaninerna. Vi blev utnyttjade.
- Det är sjukt. - Det kan jag hålla med om.
Du, tänk om...
Tänk om vår generation började kopiera porren
de såg i verkligheten
och att verkligheten blev porren.
Som en digital... En digital analog bro.
Ja, som...
...vi är skälet till att strypning är mainstream nu.
Är det?
Ja, alla ungdomar gör det.
De vet inte ens att det brukade vara mindre vanligt.
Va?
Var min bror sån?
Ja, väldigt aggressiv, men på bästa möjliga sätt.
Okej, glöm... Sluta, okej?
Förlåt att jag frågade. Jag vill inte veta detaljer.
Förlåt.
Jag vet inte ens om Paul har haft en riktig flickvän.
Jag borde ha pratat mer med honom...
...om riktiga saker.
Det hade han gillat.
Han ville bara känna sig sedd.
Det vill vi väl alla?
Jag vill inte att nån ska se vem jag är.
En gång var jag så trött på Georges vaser
att jag hade sönder en med flit och skyllde på June.
- Gillar du inte Georges vaser? - Jag hatar dem.
Jag... Jag kunde inte säga det. Det var mycket jag inte kunde säga.
Varför inte?
När ingenstans känns som hemma går man in i sig själv.
George och June känns väl som hemma?
Jag vet inte.
Jag brukade tro att June var svaret.
När hon var liten tittade jag på henne och kände
att vad jag än gjorde eller inte gjorde
skulle hennes kärlek aldrig vackla.
Jag har jagat den känslan med henne ända sen dess.
Men hon blir äldre...
...och hennes kärlek blir väldigt villkorlig.
Om du ger mig en kaka får du en kram.
Paul var sån.
- Det är han fortfarande. - Precis.
När hon var liten insåg jag
att hon aldrig älskade mig villkorslöst.
Bebisar är inte oskyldiga och söta som folk tror.
Nej, de skriker och gråter för att de inte får som de vill direkt.
De är de mest hänsynslösa av oss alla.
De saknar bara ord och makt att göra nåt åt det.
En bebis med rörlighet och styrka är en seriemördare.
Men tänka sig...
...att jag förväntade mig att det barnet skulle göra mig hel...
...när varken George eller jobbet kunde det.
Varför är det så svårt för oss att vara lyckliga?
Fan, mår du okej?
Åt jag Skittles?
Det är nåt som inte stämmer. Den kommer tillbaka starkt.
Det känns som om du är inuti mitt huvud.
- Pratar du eller jag? - Jag vet inte.
Jag tror att jag pratade om en kväll...
Jag var uppe sent,
och mamma gav mig en rejäl omgång med en Kmart-maemae.
Jag tror att jag var 12 eller 13.
Jag klev upp ur sängen och gick över till min bror.
Han måste ha haft en bra dröm, för han log och så.
Det gjorde mig så jävla arg.
Jag tog en stiftpenna och tänkte hugga Paul i ögat.
Enda skälet till att jag inte gjorde det var för att jag tittade upp
och såg en motellgäst stirra på mig genom fönstret.
Jag trodde att jag gjorde det.
Vänta.
Vem är jag?
Du är Amy. Jag är Danny. Kom igen.
Just det, jag är Amy.
Vänta, runkade du till mitt rumpfoto?
Förlåt.
Det är okej, Danny.
Jag har också gjort skamliga saker.
- Förresten, vad är det med din tatuering? - Det är siffran 22.
Ja, men varför 22?
Visste du att Joseph Heller gav sin bok titeln Moment 18,
men att hans redaktör ändrade den till Moment 22?
Nej.
Så länge jag kan minnas har det känts så att leva.
Ingen form utan utrymme.
Inget ljus utan mörker.
Vi är fast.
Ja, och varje gång man försöker hålla fast vid nåt...
...glider det undan.
Jag har aldrig kunnat beskriva känslan inom mig,
men jag tror att det är det:
Moment 22.
Eller hur? Det är som ett tomrum.
Men ändå inte. Det är tomt men solitt.
Ja. Det stämmer, Daniel.
Tomt men solitt.
Precis under ytan.
Tror du att andra känner så?
George gör inte det.
Jag hoppas att June aldrig gör det.
Jag vet inte.
Vi kanske inte är normala.
Vi kanske är för störda.
Eller så är normala människor förvirrade och störda.
Hur som helst, det är därför jag inte tror på Gud.
Vad menar du?
Varför skulle en Gud göra det så här?
Om Gud är allt...
...då är vi Gud.
Det betyder att Gud är som vi.
Det kanske är därför allt är som det är.
Gud försöker bara inte känna sig ensam i intet.
Jag har aldrig pratat med nån på det här viset förr.
Inte jag heller.
Jag tror att vi är döende.
Jag med.
Jag ser ditt liv.
Din stackare.
Du ville bara inte vara ensam.
Du behöver inte skämmas.
Det är okej.
Jag ser allt.
Du behöver inte gömma dig, det är okej.
Det finns inget efter det här.
Vi borde ha gjort det här oftare.
Vilket slöseri.
Vi gjorde det åtminstone en gång.
Ja.
Det här är trevligt.
Herregud.
Danny, vakna.
- Är vi fortfarande här? - Ja.
Du, jag hör bilar.
Vi måste närma oss.
Det är lustigt att vi skyndar oss tillbaka till kaoset som väntar.
Ja, men...
Vi måste konfrontera det, eller hur? Fan.
Ja, men vi kan väl sakta ner?
Ja, okej.
Vet du vad? Man glömmer att LA är rätt vackert.
Ja.
Man blir så van vid det att man tar det för givet.
Helvete.
Det finns hus där borta.
Titta, där är de.
Det är så fridfullt här.
- FICK DU MIN ADVOKATS MEJL? - DU ÄR PÅ NYHETERNA
TÄNKER DU INTE SVARA?
- RING MIG - DANNY, RING MAMMA
Jag har mottagning.
- MIN ADVOKAT FÖRSÖKER NÅ DIG - HITTA MIN IPHONE
DRA ÅT HELVETE! JAG SKA BLOCKERA DIG!
Tack, Gud.
- Paul är vid liv. - Herregud, det är fantastiskt.
- Fan, jag förlorade mottagningen. - Fan, jag med.
Husen såg närmare ut där uppifrån.
- Helvete, nu är vi nära. - Tack gode Gud.
Vi kan säkert förklara allt.
En bra advokat kan hålla dig ute ur fängelse.
Om du behöver hjälp med nåt.
- Ekonomiskt eller... - Nej, jag klarar mig.
Allt kommer att ordna sig.
Är du säker?
Nej, men...
- Jag behöver en paus. - Ja.
Okej.
- Okej, mår du bra? - Ja.
Försiktigt. Mår du bra?
- Ja. - Hallå!
- Amy! - George?
Mår du bra?
Släpp henne!
Vad?
Jag vill bara veta om jag måste ta mig dit du är.
Allt bleknar.
Inget varar.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson