Quina nit.
Ja havíem discutit així.
Però feia temps que no. Abans que naixés la June passava més.
És que no sé...
No sé per què es va enutjar tant.
Com ja he dit, vaig estar totalment fora de lloc.
De debò?
No puc menjar res amb vainilla des de llavors.
Em sap greu. És que...
He estat molt estressada per l'acord.
Però no tornarà a passar.
He trobat la manera de lidiar amb l'estrès.
Què ha vist que li funciona?
Bé, doncs tanco els ulls,
poso la ment en blanc i em centro en respirar.
Putos estirats de merda.
De vegades la meva ment es trasllada a llocs estranys,
- però no passa res. - Merda. Hòstia!
La ment humana, oi?
Molt bé, Amy.
Fa anys que li dic que ha de meditar.
Li he enviat un munt d'enllaços.
I gràcies pels enllaços, George.
George, ha notat cap canvi?
Bé... Estem millor des que vam discutir.
Però tot el que em va dir no pot haver sorgit del no-res, oi?
Crec que s'ha de furgar una mica més.
Oi?
Amy, quan escolta
el que està dient, què té ganes de dir?
Amb total sinceritat?
Tinc ganes de dir que té raó.
El meu pare no expressava res.
Era un xinés de l'Oest Mitjà. No es comunicava gaire.
NO SÉ CONDUIR SOC POBRE
S'ho guardava tot fins que un dia explotava.
Puta merda!
Càgon Déu!
La meva mare era igual.
Hòstia!
Ella creia que parlar de sentiments era el mateix que queixar-se.
Contava que el primer cop que va sentir ocells
va ser aquí, als EUA,
perquè durant la Guerra del Vietnam es van menjar tots els ocells.
Sap què li fa això a una persona?
QUÈ FEU TU I EL TEU GERMÀ?
ESTIC SOL. ESTIC FART D'ELL.
No és fàcil d'admetre,
però crec que criar-me així ha fet que reprimeixi els meus sentiments.
Punt d'inflexió, vida.
Amy, és molt...
conscient de les coses.
Gràcies.
Miri, quan patim estrès,
tornem als patrons que fèiem quan érem nens.
I tant, sí, tot es redueix als pares i vull explorar tot això.
Ser-ne conscient és el primer pas.
Per crear nous patrons neuronals
hem de descobrir què hi ha sota aquesta consciència.
I tant.
Crec que per això, subconscientment,
deixo que en George s'encarregui més de la Junie.
Potser hi ha una part de mi que té por que la Junie creï...
Com ho ha dit?
Patrons neuronals que vaig crear jo pels meus pares.
Però no vull viure més així.
No vull viure amb por.
- Hòstia. - M'he guardat moltes coses.
- Però ja no. - Merda.
Sé que m'hauré d'esforçar molt,
però crec que la nostra família comença un nou capítol.
Què faig?
Estic molt content d'haver vingut.
I jo.
Paul.
Ei.
Hola.
Paul, necessito parlar. Apaga això.
Paul, apaga-ho.
Apaga-ho, hòstia! He estat a punt de cremar una nena.
Tu i l'Isaac us ho esteu passant bé.
Per què està tot tan net?
On vas? Per què tens roba nova?
La Kayla i jo hem estat parlant.
Si vols alguna cosa, l'agafes.
No, germanet?
No era un bot.
Què collons està passant?
Hòstia!
ESGLÉSIA GLÒRIA ETERNA
Quina bajaneria. Mira'ls què feliços.
Mama, somriu més.
És superestricta.
L'hauries d'haver vist a la granja de vedelles.
Mama, no et moguis.
Mama.
- Tot bé? - Sí.
Sí, fem-nos una abraçada i ens fem un selfie.
Bona idea, la llum és ideal.
Ja ho sé.
Esteu? Digueu "Lluís"!
- Lluís! - Lluís!
- Me l'ensenyes? - Sí.
- Tinc la cara més ampla? - No, vida. La tens com sempre.
- Me la tornes a ensenyar? - Mira.
Junie, ostres!
M'encanta el que has fet, tresor. És boníssim.
Junie, és preciós.
No he acabat encara.
La mama té una reunió,
però quan torni l'acabarem.
I, molt aviat,
estaré tots els dies amb tu.
- D'acord? - Sí.
Sí?
- Torno aviat. - Ei.
Sort amb la Jordan. Espero que se li hagi passat.
Digues-li que li podem vendre altres peces si vol.
Gràcies, ets un amor.
Vaig parlar amb la Naomi i diu que només
he de ballar-li l'aigua als ulls una mica.
Sí. I posa l'alarma, d'acord?
Amy, no hem de viure atemorits per un contractista.
Si el veig, li pegaré una pallissa.
- Ja. - De debò.
DANNY, NO HE SABUT RES DE TU. DEIXEM-HO AIXÍ.
HE ACTUALITZAT EL SISTEMA DE SEGURETAT.
MISSATGE NOU
Senyor, gràcies per aquest diumenge.
Gràcies per convidar-nos aquí avui per reunir-nos en la teva presència.
Gràcies per qui ets i pel que has fet.
Gràcies per la creu, gràcies per Jesús.
Pare Nostre, acudim a tu.
Hola, soc el pastor Kim.
- Encantat. - Igualment. Benvingut.
...per acollir-nos quan caiem i et necessitem,
i per reunir-te aquí amb nosaltres.
Preguem perquè el teu esperit baixi i ompli aquest espai
per poder venerar-te amb tot el cor.
Estàs ferit i destrossat per dins?
Sobrepassat pels teus pecats?
Jesús et crida.
Has arribat al màxim on podies arribar?
Anheles beure del pou?
Jesús et crida.
Vinga, tothom.
Oh, vine a l'altar.
Els braços del Pare estan oberts.
El perdó es va adquirir
amb la valuosa sang de Jesucrist.
Quin salvador.
No és meravellós?
Canteu "al·leluia".
Crist ha pujat al cel.
Inclineu-vos davant d'Ell.
És el senyor de tot.
Canteu "al·leluia".
Crist ha pujat al cel.
Quin salvador.
No és meravellós?
Canteu "al·leluia".
Crist ha pujat al cel.
Inclineu-vos davant d'Ell.
És el senyor de tot.
Jesús, Déu del cel, si us plau, siguis amb el meu germà,
un nou membre de la família.
Et demanem que l'omplis del teu amor incondicional.
Gràcies.
Entén-ho.
En George li té molta estima a la Tamago.
- El va acompanyar de petit. - Ja.
"Tomah-go", "Tomay-go".
- Parlem del teu negoci, Amy. - Sí.
El negoci.
Un article deia que els millennials no es poden permetre tenir fills
i que per això estan satisfent aquesta necessitat amb les plantes.
Amy, has estat mai a la Xina?
- Sí, un cop, quan tenia sis anys. - Només un cop.
A la pròxima, has d'anar a les platges de Sanya.
- Ah, Sanya. - Sí.
Sí.
Mira, això vull. Així és com fan negocis allà.
Passant estona junts, rient.
Aquí, a Occident, tot són acords i nombres.
Sí, i tant, prefereixo mil cops fer negocis com els fan...
allà, sí.
- Li queden cinc minuts. - Disculpa'm.
He de mirar habitacions del pànic.
Ben fet. Avui en dia hi ha moltes coses que fan pànic.
Oi? T'ha ensenyat la Naomi el vídeo dels conductors histèrics?
El món està boig.
Sí. És terrible.
Per què no et quedes una estona? I així continuem quan torni, eh?
Miro l'agenda un moment i...
Mira, Amy, tot i que l'acord pinti bé sobre el paper,
hem de conèixer-nos com a éssers humans.
I assegurar-nos que ens satisfà a totes dues, no?
I tant.
Genial.
Torno de seguida. Fes com a casa.
COM VA LA FEINA, KAYLA?
DEIXA DE FER PREGUNTES ESTÚPIDES.
PREGUNTA GUAI: PER QUÈ ESTÀS TAN BONA?
Ei.
- Que bé que hagis vingut. - M'alegro de veure't.
Ostres, ho has fet genial.
El fa sostingut que has fet ha estat increïble.
Gràcies.
Com estàs? Va tot bé?
Sí, és que...
Crec que necessitava plorar.
Perdoneu, no sé què m'ha passat.
No et disculpis.
Exacte, jo ploro molts cops.
Treu-ho tot.
Moltes gràcies.
Vindràs sovint?
Visc una mica lluny i...
Crec que només ho necessitava en aquest moment.
L'Edwin sempre diu que si una església segueix en peu, val la pena el viatge.
Sí. Sí que ho dic, això.
Emplena el formulari.
- Vinga, sí. - Molt bé, genial.
- El formulari. - Sí, vaig.
Puc emplenar-lo.
Molt bé.
També li cal un bolígraf.
Feu bàsquet els divendres?
- Sí. - Gràcies.
La gent és una mica competitiva.
- Ja t'aviso. - D'acord.
Teniu jugadors professionals?
No, però som bons, la veritat.
M'està fent xantatge amb el tracte.
No vull passar temps amb ella. Que em doni els diners i prou.
Mira, la cita la tenim un altre dia i l'exercici d'intimitat el fem després.
Recorda el que diu la Dra. Lin: ens devem ser positius. Diguem-ho junts.
- Ens devem ser positius. - Ens devem ser positius.
Amy? Hola? Segueixes allà?
Aquesta tia és increïble.
George, té una sala plena de corones. Està com una puta cabra.
Vida, no siguis dolenta.
Li tinc enveja. Quina casa. Fes com si fossin unes vacances a casa.
Sí, tens raó, no m'hauria de queixar.
Veus? Molt bé.
Aprofita-ho.
Ai, al cafè li he fet una foto a la planta més bufona del món.
Espera, te l'envio.
Sí?
Merda.
Amy, t'ho puc explicar.
He fet captures perquè...
ESGLÉSIA GLÒRIA ETERNA
Ostres.
Gràcies, Daniel.
- Feia temps que ho volíem arreglar. - Era el mínim que podia fer.
Com és que vens a Orange County?
Està fluixa la cosa en aquesta època?
- Fluixa? - Sí.
No, la cosa va forta.
Hi ha molta feina. Un boom.
Podries fer algunes reparacions aquí.
Et pagaríem, per suposat.
Ens encantaria recolzar una petita empresa coreana.
Tranquil, m'encanta ajudar a associacions sense ànim de lucre.
- Faig moltes obres de caritat. - Gràcies, germà.
M'alegro que t'hagis unit a la congregació.
I jo.
¿No està encara...
una mica tort?
TRUCA'M. HO SENTO. PODEM PARLAR, SI US PLAU?
DEIXA DE FER PREGUNTES ESTÚPIDES.
PREGUNTA GUAI: PER QUÈ ESTÀS TAN BONA?
QUIN BRONZAT.
*BRONZAT *BRONZEJAT
LOL. NO SÉ NI EL QUE ÉS "BRONZAT".
AMB QUI ETS?
ESTIC SOLA.
JO TAMBÉ. VOLS FER UNA VIDEOTRUCADA?
NO TINC DADES IL·LIMITADES, ENCARA ESTIC AL PLA DELS MEUS PARES.
PARLEM PER TELÈFON?
TRUCAR. COPIAR. CANCEL·LAR
Digui?
Hola.
Qui t'ha cagat el dia i on he d'anar per fotre-li una pallissa?
La meva cap.
Estic farta de posar els seus sentiments per sobre dels meus tota l'estona.
La gent gran és així d'idiota.
La prenen amb nosaltres perquè lamenten les seves decisions.
Ja veus.
De què més estàs farta?
Ostres, no m'ho havia preguntat mai ningú, això.
Doncs la veritat...
estic farta de fer veure que no estic farta de res.
Com què?
La feina.
Estic farta de treballar.
Tant de bo pogués no fer res durant tot el dia.
Ni haver de preocupar-me pels diners.
Tia, estàs massa bona com per preocupar-te pels diners.
Ja, faig de model algun cop, però...
no és la meva passió.
Fins i tot tens veu d'estar bona.
I tu què, Paul? De què estàs fart?
Si et dic la veritat...
ra mateix estic molt fart del meu germà.
- Ja, del teu germà. - No vull parlar.
Mira, si et serveix de consol,
sembles molt més guai que ell.
Mira, potser això et sembla una mica...
Saps què? M'és igual.
Ja sé que només fa un parell de dies que parlem, però...
em sembla que fa tota la vida.
M'agrades molt.
Kayla?
- Segueixes allà? Kayla? - Què collons estic fent?
BLOQUEJAR CONTACTE
Ostres.
- M'ha esglaiat. - Perdoni.
La Jordan té una urgència i l'atendrà en un altre moment,
però quedi's el temps que vulgui.
M'ha dit que si la cosa estava fluixa i tal.
No et clavis amb mi perquè soc l'ex de la teua dona, tio.
Què penses fer?
Què vols que faci?
És al grup de càntics, és intocable.
"És al grup de càntics, és intocable."
Tio, fes el que et doni la gana.
Penses deixar-ho estar, com allò de la tia histèrica?
Té molts diners i seguretat.
- Rotllo... - A la merda.
Saps què? M'és igual.
Perquè avui he sentit coses de debò.
Ah, sí?
Em sembla que he sentit la presència de Déu.
Doncs Jesús va fer moltes coses bones i mira com va acabar.
T'has de relaxar. Deixa que la butaca faci la seva feina.
Així és com fan carn de Kobe.
Sí, que es mogui.
- Tinc una cosa que t'animarà. - Què?
Mira, tio.
Mira
- Has fet samarretes? - I tant que sí, hòstia.
Els intocables d'en Cho.
En tinc una per tu. Emprova-te-la.
Quina talla és?
- La P de perfecta. Tu emprova-te-la i au. - Sí.
I ja he posat l'empresa al meu nom, per traure't feina.
Quin sentit té tot això?
Sempre faig el que s'ha de fer i mira on estic.
Hi ha contractistes que són uns estafadors de cap a peus.
I jo arreglant coses a l'església gratis.
Aquest és el problema. Ets massa bo.
Jo tinc un lema.
No pagues, no manes.
- Ei, Isaac. - Com va, Kane?
- Gràcies per la recomanació. - De res, tio.
- Bones, eh? - Tio, m'encanta aquesta merda.
- El meu tiet s'hi ha enganxat. - Saluda'l de la meva part.
- És clar. Les compro a l'engròs. - Què?
En tinc set més a dins.
Saps què? N'agafo dues, d'acord?
- Genial. - Una per mi i una altra pel tio sexi.
- Tintades les dos. - Iguals? De seguida.
De debò, tio?
Els intocables d'en Cho, tio.
Quant de temps queda?
Vint-i-dos minuts.
La Dra. Lin vol que en fem 30.
La Junie ha pintat tota la nit.
Tot el talent que té li ve de tu, així que...
Què passa, Amy?
Ei.
Ei, tranquil·la. Conta'm.
És per la foto de la Mia?
- Vida, et juro que no és res. - No, George.
És que tinc...
una sensació
que fa molt de temps que tinc.
No recordo quan la vaig tenir per primer cop.
No sé dir-te quan ni per què, però...
és com si el terra...
Però...
Però aquí.
No... No marxa mai.
A la universitat, vaig buscar ajuda.
Vaig anar al psiquiatra i em va donar antidepressius,
però només ho va silenciar.
Li va traure el so, però seguia sonant, saps? I...
- Perdona, no té sentit. - No.
Vull que m'ho contis.
I jo t'ho vull contar, George.
I tant que vull, però...
Mira, m'encanta que siguem tan complementaris.
Però de vegades tinc la sensació que si et conto alguna cosa, no...
No ho entendràs.
I tant que t'entendré.
Conec molta gent que ha lluitat contra la depressió i que ha guanyat.
No, no és...
- És igual. - No, de debò, t'entenc.
I jo també tinc baixades.
No m'hauria imaginat mai que em dedicaria a la casa i a la nena.
No m'hauria imaginat mai que l'art fos secundari.
Però he acceptat aquesta tristesa.
Mira, ja que ens estem confessant,
admeto que de vegades penso com hauria sigut la meva vida
si no ens haguéssim conegut.
No sabia que et senties així.
Només volia compartir-ho amb tu,
perquè vegis que no estàs sola.
M'ho pots contar tot.
Ja ho sé.
Gràcies. Gràcies per compartir-ho, George.
De res.
Sí, ja sé que són molts diners.
La reforma la faré jo mateix, així que és una inversió segura.
EN VENDA
I no és per mi, és pels meus pares. Vull que tornin de Corea.
Senyor Cho, no té el millor dels avals.
Ja, sí.
Quan tenia divuit anys, vaig anar a BR a per pantalons
i de cop tenia una targeta de crèdit.
- BR? - Banana Repub...
Quant trigarien en concedir-me el préstec?
No es necessita com un 20 %?
Les arres serien cent mil,
però també hauria de demostrar tenir ingressos i saldo al compte.
Si segueix com fins ara, el consideraríem d'aquí a uns set anys.
Miri, crec que no ho entén. Els meus pares es fan grans, d'acord?
I aquest terreny es vendrà aviat.
No sé per què concedeixen préstecs a tothom menys a mi.
Senyor Cho, crec que li diran el mateix a qualsevol altre banc que consulti.
Miri, si pot aconseguir les arres, potser en podem tornar a parlar.
Sí, d'acord, ho entenc.
- Gràcies. Sí, gràcies pel seu temps. - Cap problema.
De fet, aprofito.
La meva església vol fer algunes reparacions.
- Obtindrien el préstec? - Ho podem mirar.
Crec que és el millor, de moment.
El pengem a la paret?
No està acabat.
És perfecte, Junie.
- Vinga, el pengem. - D'acord.
- Vida. - Digues.
Crec que és la Jordan.
Amy, he pensat que és millor parlar de l'acord en persona.
Disculpa'm per ahir.
- Em vas trobar a faltar? - Sí, i tant.
Ei, Jordan, ho estic llegint bé? Voleu que em quedi?
Durant un període de cinc anys amb total autoritat?
- Us he portat mel també. - Perfecte.
Gràcies, Joji.
Gràcies, George.
Jordan, no vam quedar en això, d'acord?
- No tenia intenció de seguir. - Ja ho sé.
Però ets la cara de la marca, amor.
I la junta ho veu un punt molt important.
Però vull passar temps amb la família.
Ja ho sé, amor.
Però no és cosa meva, sinó de la junta.
Mira, demà tenim la conferència anual a Las Vegas.
Vine i parla amb ells.
Agafeu el jet, tota la família.
Aviam...
Mira, Amy.
Sé que això no és el que vols.
Vols més.
Confia en mi, amb el temps, m'ho agrairàs.
Quanta joguina.
Per això tenim dones.
Quant costaria el material?
Doncs diria que uns cent o cent vint mil.
Aviam, són molts diners,
però ja havíem parlat de demanar un préstec per fer reformes.
Només així s'aguanten aquestes megaesglésies.
I tant, és una inversió, per descomptat.
I la teva feina, quant costa?
Jo ho faria gratis, per l'església.
- Ets un àngel. Gràcies. - I ara. Va ser idea de l'Edwin.
- Parlaré amb els preveres. - I tant.
- Moltes gràcies, Danny. - De res.
Vinga, tranquil·litat.
Quina cara. No, ha estat genial, de debò.
Avui he sentit que l'esperit ens movia.
EI, ISAAC. HA FUNCIONAT.
QUAN L'ESGLÉSIA DEMANI EL PRÉSTEC, PASSEM A LA FASE DOS.
Podríem començar amb "Crec en això",
i potser acabar amb "Oceans".
I recordeu que tenim entrenament a les set, al mateix lloc que...
Danny.
Encara toques?
Una mica.
Sí, s'ha presentat a casa sense més ni més.
- No puc ni considerar l'oferta, oi? - No, és clar que no.
- Però la veritat és que és bona. - Llavors, sí.
Una bona oferta s'ha de considerar, si això és el que...
El que estàs considerant.
- És el que passa... - Mia, endreces el magatzem?
- I tant. - Gràcies.
Hola. Necessites res?
Ei, m'encanta la tenda.
- Gràcies, necessites res? - Doncs sí.
La Kayla Lexington treballa aquí?
No. No sé qui és.
És curiós perquè...
És que...
- Perdoni les molèsties. - Em sap greu. Que vagi bé.
¿Em podria recomanar una suculenta
- que no necessiti ni llum ni aigua ni...? - Té.
Regal de la casa.
- De debò? No sé què dir. - Sí.
Tranquil. Que vagi bé.
Amy, has de mirar les llengües de sogra.
- Kayla, soc jo. - Com?
- Marxa. - És la cabrona de la teva cap?
Paul, vine aquí.
D'acord...
No es diu Kayla, es diu Mia.
Li vaig robar les fotos i te les vaig enviar a tu.
D'acord. M'estaves enganyant?
No, no...
No ho sé, d'acord?
Estic fatal.
D'acord?
Suposo que no volia que sabessis qui era.
Però m'agradava molt parlar amb tu. De debò. Fa...
Algun dia faràs molt feliç algú.
Ja sé que no soc el que esperaves, no soc la meravella de la Kayla,
amb els pits i el cul ben posats.
I una lubricació per...
De vegades, sento la por
de la incertesa que em crema clarament
i encara m'he de preguntar
quants cops la por s'apodera de mi i em controla.
Estàs més bona que la Kayla.
M'ha controlat abans.
I sembla tenir un atractiu
vague, però màgic.
Però últimament, començo a pensar
que jo hauria de tenir el control.
Subtítols: Teresa Pitarch Porcar