Vezi, târfă? Trebuie să fii unde îți spun eu să fii.
Ce dracu' faci?
Frații mei o să te bată. Rămâi cu târfa aia!
Totul arată foarte bine. Încercați să vă odihniți.
Au fost nenorociții de fii ai mei?
A fost Roy.
Fir-ar!
Spune-mi tot ce face și te voi răsplăti.
Văd toți bărbații care au intrat acolo.
Deci e moartă?
Cum să calci o femeie de 64 de ani și s-o lași să moară?
- Oamenii sunt răi. - Familia e și mai rea.
- Cancerul e nașpa! - Ce?
Te duc prin garaj.
Lasă-ne singuri.
- Bună dimineața! - Vezi protestatarii din fața clădirii?
- Da. - Fă ceva!
- Ce ai vrea să fac? - Nu știu.
Calcă-i cu mașina. Zi c-a făcut-o un terorist.
Vrei o asemenea atenție?
Vreau să știu cine face asta.
Dar știi.
Lena, avocata.
Târfa naibii!
Da.
Poate fi ucisă?
Dacă ar ști socrul tău că nu ești o femeie perfectă...
- M-ar iubi și mai mult. - Așa crezi?
A fost o amenințare? Ameninți că-i spui?
Nicidecum.
Bine. Ești sigur?
Mă asigur doar. Fără mine, totul se prăbușește.
- Da? - Știu.
Mai știi și că fiului lui nu-i pasă decât de cocaină și târfe.
Iar celălalt fiu e așa aprins după scule, că nu vede bine.
Te-ai trezit cu fața la cearșaf?
Mă trezesc cum vreau. Ce naiba cauți în mașina mea?
Ce vrei? N-ai de lucru cu protestatarii?
Fac ceva mai important.
Ce dracu' e mai important decât asta?
Târfa aia umilește o companie veche de 100 de ani.
O umilește.
E bine, e vorba de mătușa ta.
Ce-i cu ea?
Îmi întinzi o cursă?
Termină.
Dacă o-ncurci tu, o-ncurcăm toți.
Mă bucur că știi.
Dar tu știai...
că mătușa ta era mai bine?
Ce șanse sunt să-și amintească ceva dacă s-ar tre...
Stai! De ce ai spus „era”?
Socrului tău nu-i plac șansele nesigure.
Ce vrei să spui, Jules?
Să spunem...
că problema a fost rezolvată.
Bine.
- Da. - Minunat.
Frumos și mortal.
Beauty in Black, dragă.
Închide portiera.
M-a rugat să-l ajut să o mute la alt spital.
Își pierde încrederea în mine.
Toți ne-o pierdem.
Trebuie să-l vizitezi.
Nu merg nici la el, nici la târfa aia.
Mallory, trebuie să-i aflăm următoarea mișcare.
- Știi cum e. - Bine.
- O poți face acum? - Nu, mă duc la muncă.
- Nu te-aș ruga dacă n-a... - Bine, Jules. Da? Bine.
- Bine. - Dar cu o condiție.
Cu cine e Roy?
Ce o să-i faci?
Chiar vrei să știi, Jules?
Păi...
Nu-l las să mă facă de râs. Știi asta.
Atunci mă ocup eu.
Îți tot spun să nu-ți mânjești mâinile.
Dar tu nu te dai bătută.
Ce o să faci? Ce i-ai făcut ultimei?
Uite ce-ți propun.
Tu te duci la unchiul tău,
iar eu îți spun numele ei
și unde o găsești.
- Știu că nu-ți pasă cu cine e. - Îmi pasă că e neglijent.
Și nu accept să mă facă de râs.
- Îți aduc informațiile. - Nu te cred. S-o facă Calvin.
- Pe el îl crezi? - Nu, dar s-o facă el.
- Cine-ți va fi șofer? - Ieși naibii din mașina mea!
Bine.
Vreau s-o duci să-și vadă mătușa la spital.
Da, domnule.
- Ocupă-te de protestatari. - Bine.
Ești un ticălos oribil!
E prea devreme pentru rahatul ăsta.
Du-te-n mă-ta!
Tocmai ți-a dat foc mașinii.
- Crezi că-s proastă? - Fir-ar!
Mă crezi proastă? Da.
Futu-i!
Băga-mi-aș!
Futu-i!
Ești nebună!
Du-te-n mă-ta!
De ce e așa?
Aia era mașina mea!
Erau toate hainele mele!
Știi ce am făcut să le cump...
Sper că nu vrei să râzi.
Nu vreau.
Bine, pentru că nu e amuzant.
Nu, e trist.
Rahat!
Cu cât progresez...
cu atât mai multe tâmpenii pățesc.
Ăsta e progres?
În ce fel?
Păi...
Dacă l-am jefui pe negrul ăla...
chiar am progresa.
În fine, eu...
Nu face așa.
Nu-ți pune bariere.
Haide, Kimmie.
O putem face.
Luăm banii, o-nsănătoșim pe Rain...
și plecăm naibii de aici.
A murit.
Ce?
M-am dus la spital s-o văd
și mi-au spus că a murit.
La naiba!
Au injectat-o cu chestii cumpărate de la magazinul de bricolaj.
Au vrut s-o fac și eu.
Ce să faci?
În sculă.
Ce-i cu oamenii ăștia?
Nu știu, dar...
asta a făcut Lion. De aia câștigă bine.
A zis că nici nu i se mai scoală.
La naiba!
Hei!
Putem scăpa de aici.
Haide, asta e...
Asta e America.
Hai să luăm banii ăia.
Și unde să mergem?
În Republica Dominicană. Am rude acolo.
Știi ce bine putem trăi cu un milion de dolari?
Acolo se ajunge cu pașaport, nu?
Jules ne-a luat toate actele.
Crezi?
Caută „Victimă necunoscută”, Texas, decembrie 2022.
Primul rezultat.
De unde știi asta?
Pare cunoscută?
Uită-te la tatuajul ei.
Rahat, e Diamond.
Da.
Mai vrei să riști?
Se asigură că știm că pot scăpa de noi.
Dar, la naiba...
viața de aici poate însemna moarte.
Sunt cu tine.
Hai să-l jefuim.
Hai să-i luăm banii.
Locuiește pe un drum privat.
Sunt cinci case pe el.
Ar trebui să fie ușor.
Dar are paznici, câini, tot felul de rahaturi.
Îl conving să mă ducă acolo.
N-o va face. Nu în casa aia.
De unde știi?
Nu vreau să se știe că e gay.
Nu va... Nu te va lăsa să te apropii.
Pun pariu că pot.
Bine, fie.
Știi mai multe decât mine.
- Trebuie să încercăm. - Ce rost are?
Asta e viața noastră. Atât!
Kimmie...
Nu mai vreau să vorbesc despre asta.
Trebuie să văd unde au îngropat-o.
Angel, i-am spus să nu facă prostia aia.
I-am spus să n-o facă.
Era prietena mea. Doar pe ea o aveam.
I-am spus să n-o facă.
I-am spus.
Trebuie s-o mutăm.
Văzându-i fișa, n-aș recomanda asta.
John, dacă rămâne aici, e moartă.
Norman.
John, trebuie să faci asta. Îmi ești dator.
Bine.
Bine. Care e planul?
O vom muta cu ambulanța la Lake Lee.
Acolo e o hazna!
- E cel mai apropiat. - John.
Bine.
- Dar e riscant s-o mutăm mai departe. - E mai riscant să stea aici.
Dle Bellarie, un paznic înarmat blochează ușa soției dv.
O mutăm.
- Dle Bellarie. - O mutăm acum.
- Scuze, tu cine ești? - Lasă asta!
- Ești doctor? - Am spus să lași asta.
Dle Bellarie, dacă o mutăm, să știți că e riscant.
Am decis.
- Chiar nu pot... - Acum!
Nu recomand ca soția dv. să fie mutată acum.
Ce asistentă a fost aici azi-noapte?
- Mă scuzați? - Exact!
- Nu știi? - Dle Bellarie...
O mutăm chiar acum.
- Înainte îi verific semnele vitale. - Nu te apropia de ea.
Îmi spuneți cine e acest doctor?
Știe ce face.
O va stabiliza, după care o vom muta.
Bine. Îmi pare rău.
- Am greșit cu ceva? - Pleacă.
Pleacă odată.
Mulțumesc.
Unchiule.
- Bună! - Știu că ești supărat pe familie.
Nu și pe tine.
Am adus flori.
Preferatele ei.
Ce se întâmplă?
O mutăm.
Bine. Dar am dat atât de mult acestui spital.
Știu. Exact de asta o mutăm.
Tu nu cunoști familia asta ca mine.
Învăț în fiecare zi.
Da. Ai multe de recuperat.
Dar e trist, știi?
- Da. - E groaznic.
Da. Nu plânge.
Ascultă, Mallory...
știi cine a făcut asta?
Jur că nu.
- Toți locuim pe drumul ăla privat. - Știu.
- Ești măritată cu nepotul meu, dar... - Da, dar nu...
Te rog, nu. Știu că are problemele lui. Dar n-ar lăsa pe cineva așa.
De unde știi?
Pentru că sunt căsătorită cu el de mulți ani. Știu cum e.
Ascultă, dacă n-ai conduce compania...
Știu. E-n regulă.
- Cu procesul și restul... - Nu-ți face griji.
Unchiule, nu-ți face griji pentru proces.
Nu-ți face griji pentru nimic. Concentrează-te la ea.
Ai grijă să-și revină.
- Nu-și va reveni. - Nu spune asta.
N-o spune. Își va reveni.
Nu înțeleg atât de multe lucruri în cazul ăsta.
Cum adică?
Un polițist mi-a spus că au găsit-o într-un depozit de mașini.
- Ce naiba căuta acolo? - Ce depozit de mașini?
Nu știu, dar încearcă să găsească filmări cu ce s-a întâmplat.
- S-a tras cu arma. - Ce?
- Ești sigură că n-a făcut-o Charles? - N-a făcut-o.
De unde știi?
- Îngâmfatul, arogantul ăla... - Ascultă.
Unchiule, uită-te la mine.
Nu știu cum să te întreb asta,
dar...
Ce?
Ai vreun dușman?
- Vrei să spui că e vina mea? - Nu, deloc.
Nu spun asta. Dar cum a ajuns ea atât de departe?
A fost răpită?
Ce zice Jules despre asta?
Are multe cunoștințe în FBI.
Da.
Nu știu, se interesează. La naiba, eu...
De ce o spui așa? Cum adică?
Nu știu dacă e de încredere.
Unchiule, e de încredere pentru toți.
Nu știu în cine naiba să am încredere.
Ascultă, te asigur că, dacă-i dai puțin timp, va găsi vinovatul.
Aici e Beauty in Black.
Sunt Lena Norris Walton. Sunt avocat în orașul Chicago.
Dacă știți persoane care au avut cancer de orice fel și au folosit produsul...
- Te ocupi de asta? - Desigur.
- Atunci, du-te la birou. - Nu. Adică...
Pot să rămân, e-n regulă. Adică...
Sigur vrei să plec?
Îmi pot schimba programul ca să rămân.
O pregătesc de mutare.
Vă conduc.
- Te iubesc. - Te iubesc.
Coboară, Calvin.
- Alo? - O mută.
- Rahat! Unde? - Nu mi-a spus.
- Rahat! - Și-a pierdut încrederea în tine.
Îl sun chiar acum.
Nu, va ști că ți-am spus eu.
Da, ai dreptate.
Așteaptă o oră și apoi sună-l.
Bine, mă descurc.
Nu prea cred.
Cancerul e nașpa!
Măi, să fie! Bine.
- Dle Bellarie, vedeți? - Da.
Azi folosim intrarea din garaj.
Nu, parchez aici.
- Dar, domnule, trebuie să... - O să vorbesc cu Jules, da?
- E datoria mea să vă protejez. - Taci dracului!
Aș vrea să tacă și ei dracului! Sunt tare gălăgioși.
Ce dracu' e porcăria asta?
- Stai așa. Cine vă plătește? - Crezi că suntem plătiți să fim aici?
CANCERUL NU E FRUMOS
- Da. - Ea e fiica mea.
Are cancer.
Spune-i ei că crezi e plătită să fie aici.
Spune!
Să plecăm de aici.
Ce porcărie! Ce dracu'?
Mergem pe aici.
O să devină viral.
Poți fi sigur de asta.
- Te cunosc de undeva? - Ar trebui.
De unde?
Reprezint pacienții cu cancer.
- La naiba! - Și ai fost citat.
- Frumos. - Haide, Roy.
O spui de parcă ne-am ști.
- Te știu. - Cum așa?
Roy, Lena.
Ce înseamnă asta?
Ai avut atâtea femei în facultate, că m-ai uitat.
Glumești, nu?
Nu.
Nu înțeleg. De unde te cunosc?
Eu te țin minte.
Drogat, trăind pe banii lui tati.
- Deci despre asta e vorba. - Ce?
Gelozie.
Tu m-ai dorit, iar eu nu te-am dorit.
- Ce? Doar ziceam. - De fapt, a fost invers.
Nu te cred.
Erai cu Mallory, dar te țineai întruna după mine.
Mă țineam după tine? Doamne, ce bine minți!
Vai de mine! Nu credeam că-ți vei aminti. Prea multe droguri.
Bine.
- Ar trebui să rezolvi. - Ce?
Știi ce se întâmplă aici.
Da, știu.
Ce, ești un avocat care-și caută clienți?
- Îmi caut clienți? - Da.
E estorcare. Sunt în firmă de mult.
Mă confrunt cu rahaturi de astea zi de zi.
O să îngenunchem compania asta.
O îngenuncheați?
Ce nebunie! Fiindcă mie mi-ar plăcea...
să te îngenunchez pe tine.
Crezi că o să meargă cu insulta?
Simpla ta prezență mă insultă acum.
Numărul meu e în plic. Hai să vorbim.
Soția ta refuză dialogul. La fel și tăticul tău.
- De ce crezi că eu îl accept? - Fiindcă ești mai deștept.
Tu ești creierul afacerii.
Tu decizi.
Te cunosc.
Nu mă cunoști deloc.
Lași să pară că ea conduce, deși tu ești șeful.
În sfârșit spui ceva inteligibil.
Dar percepția e că ea e șefa, iar tu ești câinele ei.
Că ea decide totul.
Hai să ne întâlnim.
Ne putem înțelege, ieșim public și o lăsăm deoparte.
Mă crezi un mare prostovan.
Nu.
Cum spuneam, te cunosc
și știu cât ești de deștept.
Bucuros de întâlnire.
Numărul meu e în plic.
Ne putem vedea neoficial.
- Să te întreb ceva. - Da.
Ce caută pe o proprietate privată?
S-a văzut cu conducerea.
Da? Chiar crezi prostia asta?
E clar c-a mințit. A venit pentru citație.
Am...
La naiba, nu vorbi, da?
Ești concediat.
Dispari din fața mea, negrule!
Dă-mi aia! Negru prostovan ce ești!
Nu e nevoie. Asta e tot, mulțumesc.
Ce bine e!
Scuze, dragă, e rece.
Bună ziua, domnule!
- Unde e soția mea? - Încă n-a venit, domnule.
De obicei ar fi ajuns.
Deci unde e?
Nu sunt sigură, domnule.
Îmi pare rău.
Gillian,
stai la biroul soției mele.
Unde e?
S-a dus la spital la unchiul și mătușa dv.
De ce?
- Mătușa dv. a avut accidentul ăla. - Da, Gillian, dar de ce?
Nu știu la ce vă referiți.
Da. Bine.
Dar, domnule?
Domnule?
Ce e?
Voiam să-mi cer scuze pentru dimineața asta.
- Deci voiai să-mi întinzi o cursă. - Nu. Vă asigur că nu.
Soția mea te-a pus?
Nu.
Atunci, de ce ai făcut-o?
Putem discuta altundeva?
- Nu. - Dacă intră Mallory acum?
Nu. Răspunde la întrebare. De ce ai făcut-o?
Adevărul e că am decis
că vreau să fac orice vreți să fac.
Nu.
Cum?
N-am încredere în asta
și n-am nici în tine.
Spun adevărul.
Serios.
Cât vrei?
Vă asigur că asta vreau.
Bine.
Îmi pare rău din nou.
NUMĂR NECUNOSCUT
Alo?
Kimmie?
Sylvie?
Bună!
Bună, surioară!
Ce mai faci?
Bine. Tu ce faci?
Bine.
Ai primit banii de la mine?
Nu.
Ce s-a întâmplat?
Știi că i-a luat el.
Păi...
Ai reușit să-ți iei uniforma de majoretă?
Nu mă lasă să fiu majoretă.
- De ce? - Știi cum e el.
Bine, și...
Ce spune mama?
Orice spune el.
Desigur.
Păi, eu o să...
O să mai trimit, așa că nu-ți face griji.
O să-ți poți lua ce ai nevoie, da?
Peste doi ani împlinesc 18 ani.
O să pot veni să locuiesc cu tine.
Sigur că o să poți.
O să fie grozav.
Mă mai lași să vin, nu?
Da.
Te mai las să vii.
Vreau să-ți văd apartamentul și cum e în Chicago.
E foarte frumos.
O să am camera mea.
Bun.
O să pot scăpa de aici.
Da.
Sylvie, o să fie grozav.
Da.
Abia aștept.
Și eu.
- Ești bine? - Sunt bine.
Nu așa pare.
N-am nimic. Dormeam.
Fac ture de noapte la spital acum.
Îmi pare rău.
Te las să te culci, fiindcă lucrezi toată noaptea.
Încă ceva, Sylvie.
O să mai trimit bani, dar prin transfer.
Du-te la magazin cu mama când face cumpărături.
Vor fi pe numele tău.
Bine?
Pot să încerc, dar mă urmăresc.
Îndepărtează-te puțin
când ea își cumpără un bilet la loto sau altceva.
Ia-i și nu i-i da lui Frank, bine?
- Bine. - Te iubesc.
Și eu te iubesc. Foarte mult.
Odihnește-te. Vorbim mai târziu.
Sylvie, vino în casă!
- Bine, pa! - Pa!
Sunt Lena Norris Walton.
Sunt avocat în orașul Chicago.
Mi-aș aminti de tine.
Dar, fir-ar să fie, ești bună.
Salut!
Ce faci?
Ești bine?
Da.
- Ești sigur? - Ce e, Jules?
Pari deranjat de proiectul nostru.
A sunat-o pe soția mea.
Pot să rezolv asta.
Vreau s-o văd suferind.
- Sigur nu vrei... - Nu, îmi place să mă joc cu ea.
Bine.
Îți tot spune să nu te mânjești pe mâini.
Unde mai e plăcerea?
Soția ta vrea să știe cine a fost.
- Știu că n-o să spui nimic. - Nu.
Am una sau două neascultătoare.
O să i-o dau pe una.
Bine.
Pentru că știe să fie foarte rea.
- Partea asta n-o pricep. - Ba o pricepi.
Tocmai tu o pricepi. Pentru ea contează doar imaginea.
Asta pricep, doar că...
Nu are nevoie să rămână cu tine.
Dar rămâne.
Pentru că avem mai multe acțiuni ca soți.
Asta era.
Iar dacă divorțăm...
se diluează totul.
Acum înțeleg.
Apropo de imagine, faptul că ai intrat prin față
nu dă bine.
Lasă naibii asta! Trotuarul e al meu.
Tu, fiind șeful pazei...
de ce nu i-ai îndepărtat?
Perspectivă.
Lasă prostiile, frate.
Lasă-mă cu asta.
Femeia aia care a vorbit despre fiică-sa cu cancer.
„Nu-ți pasă.” Toate alea, ducă-se!
Nu mi-a plăcut.
Așa că îndepărtează-i.
Ajung și acolo.
Ce aștepți?
Vreau să văd ce amploare capătă.
Știi că toată porcăria asta e doar...
o prostie pentru mine.
Roy, vântul care stinge o lumânare poate să aprindă un incendiu.
Dacă-i îndepărtez cu forța, putem ajunge la știrile naționale.
E o mare problemă. Momentan e doar în cercurile celor de culoare.
Da? E local.
Iar tu trebuie să ai grijă.
Da, înțeleg ce spui.
Știi ceva? Mă...
Mă gândesc să...
să mă-ntâlnesc cu ea.
Cu Lena, avocata?
- Cred că pot repara totul. - Nu.
Nu trebuie să faci asta.
De ce?
Cred doar că...
trebuie să-i lași pe Mallory și tatăl tău să rezolve.
Să văd dacă am înțeles.
Vrei să gândești ca toți restul?
- Că nu-s bun de nimic? - Nu.
Cred că ar fi mai bine
dacă s-ar ocupa tatăl tău sau Mallory.
Ce tot spui?
Nimic.
Doar c-ar fi mai bine.
- Crezi că eu nu pot? - Nu. Haide, că nu spun asta.
Ce spui, atunci?
Tu conduci afacerea. Da?
Da, o conduc. Ai dreptate.
Eu știu asta.
Știi...
e enervant că ea nu face nimic, e doar frumoasă. Atât.
Dar exact așa vrei tu, nu?
- Ai dreptate. - Vezi?
Asta e. Despre asta vorbesc.
Da?
Dacă se întâmplă ceva, Mallory pică prost.
Și atunci intervii tu și rezolvi. Despre asta vorbesc.
Știi că știu că tu conduci.
Da, eu conduc aici.
- Ba bine că nu. - Da, conduc.
Așa e.
Conduc...
- La naiba, stai puțin. - Unde te duci?
Am nevoie la toaletă.
Se duce să se drogheze.
Ce copil tâmpit!
Ai plâns întruna?
N-am nimic.
Vino aici.
Haide.
Vino.
O să fie bine.
Ba nu.
A murit.
Da.
Am trecut prin multe.
Nu așa.
Știu.
Ba nu știi.
Nu știi.
E singura fată care m-a iubit în afară de sora mea.
E în regulă.
Ba nu e.
Nu înțelegi.
Sora mea mai mică a văzut cum mama m-a părăsit la un magazin.
Plângea din rărunchi când mama m-a lăsat acolo.
Rain și sora mea au fost totul pentru mine.
Iar acum, când mă sună, o mint.
Îi spun că sunt asistentă și că îmi merge bine.
Ce fac?
Supraviețuiești.
Nu-mi ajunge să supraviețuiesc.
Oamenii ăștia sunt nebuni.
Vreau să plec.
De asta ne trebuie banii ăia. Să putem pleca de aici.
N-o să meargă.
Nu mai spune asta.
N-are cum.
Ce zici de asta?
S-o luăm întâi pe sora ta.
Poftim?
Da, noi...
O luăm întâi și, dacă asta nu merge, ne gândim la altă variantă.
Nu.
Dacă o facem, o luăm după.
Bine.
Fiindcă trebuie să fim siguri.
Vezi?
Crezi că poți.
Doar că urăsc porcăria asta.
Știu.
Să știi că nu e un om rău.
Kimmie.
Ce e?
Rain a spus mereu că ești prea bună cu oamenii ăștia.
Nu sunt bună, doar că el...
- Îmi amintește... - Ce?
Îmi amintește de bunicul meu. Singurul om care a fost drăguț cu mine.
- Nu e bunicul tău. - Știu că nu e.
Bunicul n-ar fi părăsit-o pe Rain la spital.
S-o părăsească?
Bunicul s-ar fi ținut de cuvânt.
Ce cuvânt?
A promis că va merge la Rain.
Nu s-a dus.
De ce i-ai cerut-o unui străin?
Jules a pus-o pe Body să mă bată c-am dus-o la spital.
Nu vreau să știu toate astea.
Ești implicat acum. De ce te temi?
Ai dreptate.
Rahat!
Haide!
Să ne pregătim să furăm banii.
Nu mă simt în stare s-o fac.
O să ne ducem să furăm banii.
- Mai repede. - Ce e?
- Scade tensiunea. - Fă ceva.
Facem.
- Nu, stai... - Dle Bellarie, te rog.
Mi-ai zis c-o poți muta!
Rămâi cu mine.
- Salvează-o. - Oprește!
Ai face bine s-o salvezi!
Iubito!
Ina!
O dimineață lungă?
Tu ce crezi?
Va fi și mai lungă.
Am avut o întâlnire lungă cu avocatul. Nu mai ai chef de rahaturi.
Crezi că suntem plătiți să fim aici?
- E viral. - Asta crezi?
- De fapt, da. - Ea e fiica mea.
Spune-i ei că crezi e plătită să fie aici.
- Mamă? - Are cancer.
Ce dracu' a fost în capul lui?
Păi...
- Știi că nu gândește. - Trebuie să-l ții sub control.
Cum naiba să fac asta, Jules?
A zis că vrea să discute cu avocata aia, cu Lena.
- Ce? - Da.
Ce idiot!
Și vrea să se știe că el conduce afacerea.
Știi ceva?
Când trage pe nas, devine din ce în ce mai prost.
- Tu te-ai măritat cu el. - Tu n-ai treabă cu unchiul meu?
L-am sunat.
- Te-a sunat înapoi? - Nu.
- Asta nu-ți spune nimic? - O să sune.
Pari foarte sigur de asta.
- Avem afaceri împreună. - Da?
Ce fel de afaceri?
De securitate.
Știi că dacă femeia aia se trezește...
- Știu. - ...și începe să vorbească...
Unde e Roy?
- A plecat acum o oră. - Cât a stat aici?
Nu prea mult.
Cine e târfa?
- Ce? - Cine-i târfa cu care și-o trage?
Nu știu, dar o să aflu.
Îi aflu eu numele.
Dacă mama ta vrea să stai aici, probabil că e un lucru bun.
Nu-mi pasă
Charles.
Ascultă.
E problema mamei mele că nu vrea să merg acasă.
Nu. Mama ta e mai deșteaptă decât crezi.
- Știi mai multe decât mine? - Nu.
Ești sigur, Varney?
Da.
Atunci, ies diseară să mă distrez.
- Charles, stai. - Ascultă.
- Nu discut despre asta. - Charles.
Uite că discutăm.
Oricând te înfurii pe tatăl tău, faci câte o prostie.
Întoarce-te!
- Rămâi la mine la noapte. - Aș face-o, dacă aș vrea.
Atunci, zi-mi unde mergi.
De ce?
Poate vin și eu.
- Nu, pentru că-ți ascunzi orientarea. - Nu fac asta.
Așa e, ești doar discret.
- Nu, doar că nu vreau... - Ascultă.
Nu-mi place asta, da?
Nu vreau să mă ascund mereu. Așa vrea taică-meu să trăiesc.
Atunci, lasă-mă...
Când o să fii deschis cu familia mea,
poate o să stau la tine toată noaptea.
Dar nu la noapte.
Bine.
Fie.
- Nu-mi pasă dacă ești supărat. - Bine. Mă duc acasă.
- Ai terminat? - Da, am terminat!
Bun.
Nu, nenorocitule, n-am terminat.
Am terminat-o de tot. Du-te dracului, Charles!
Varney.
Ce-i?
Vii tu înapoi la fundul ăsta.
Acum, ieși dracului!
Ina.
Rămâi cu noi, haide.
Trei, doi, unu.
Ce e?
- Ce este? - Trei, doi, unu.
STARE CRITICĂ
Ce e?
Îmi pare rău.
Îți pare rău?
Mi-ai spus că o poți muta.
Am greșit.
Ai greșit?
Da.
- Îl știi pe fratele meu? - Nu.
Ai lăsat-o să moară.
Nu!
- Dle! - Ce naiba?
E în regulă!
- Îmi știi fratele? - Nu.
Îmi știi fratele?
Nu, vă asigur că...
Subtitrarea: Linda Pricăjan