Tänään on erityinen hetki maya-kalenterissa.
Kevätpäiväntasauksena auringonnousu tuo muassaan -
uuden päivän lisäksi elämän uuden syklin.
Latvojen takana sarastaa.
Auringonsäteet valaisevat Palenquen ylvään temppelin.
Aurinkotemppelin nimi on varsin osuva.
Tässä valossa kylpeminen on etuoikeus.
Hengellisyys ja tiede yhdistyvät tavalla, jonka nykymaailma on unhoittanut.
Tämä on yksi vuoden avainhetkistä.
Nouseva aurinko ei ainoastaan valaise temppelin askelmia.
Maya-arkkitehtuuri on muinaistiedon varasto.
Se on kytkös taivaan ja maan välillä.
Maya-rakennukset ohjasivat auringonvalon sommitelmien kautta sisätiloihin.
Ne suunniteltiin sitä varten.
Talvipäivänseisauksen aikaan aurinko nousee vuorenhuipun yli.
AURINKOTEMPPELI
Se paistaa oviaukosta temppeliin.
Siellä pappi odotti valossa kylpemistä.
Puoli vuotta myöhemmin kesäpäivänseisauksena -
aamunkoiton auringonvalo sipaisee toista pyramidia.
Valonsäde osuu sisänurkkaan.
Päiväntasauksina aurinko nousee keinotekoisen notkon yläpuolelle.
Itähorisontin säteet paistavat taas oviaukosta.
Kulma on tarkkaan laskettu. Noin 40 minuutin ajan -
se valaisee dramaattisesti toisen sisäalkovin.
Häikäisevien näkyjen on täytynyt ällistyttää niitä katselleet mayat.
Hetki ei ole erityinen ainoastaan muinaismayoille.
Palenque on äärimmäisen symbolinen paikka.
Esi-isien palvontaa kuvattiin Palenquen arkkitehtuurissa -
ja muovatussa maastossa.
Se puhuttelee nykyväestöä.
Maya-kulttuuri elää ja voi hyvin Palenquessa.
Maya-pappi Nicolás López Vázquez on suorittanut seremonioita vuosikymmeniä.
Meneillään oleva rituaali edustaa kevätpäiväntasausta.
Päiväntasaus oli tärkeä.
Siksi temppelit rakennettiin.
Se on ikään kuin kytkös koko planeettaan.
Koko kompleksi on kai suunniteltu -
havaitsemaan ja ilmentämään universumin ihmeellistä harmoniaa.
Mikä yllytti mayat uppoutumaan taivaisiin?
Miten he saavuttivat edistyneen tähtitieteensä?
Mahdammeko katsella perintöä, jonka jätti paljon vanhempi sivilisaatio?
Jättikö se Amerikkojen halki edistyneen tietotaitonsa jälkiä?
SIVILISAATIOT ENNEN IHMISTÄ AMERIKKA
Palenquen vaikuttavin rakennus hallitsee kaupungin keskusta.
Palatsi.
Sen ylle kohoaa tämä kiehtova rakennelma.
Monikerroksinen torni on mayoille ainutlaatuinen.
Oppineet kiistelevät tornin tarkoitusperästä.
Katto on arvoituksellinen.
Nykyään näkemämme katto on moderni ja mahdollisesti virheellisesti entisöity.
Aiemmissa valokuvissa torni näkyy raunioina ja ilman kattoa.
Oliko siinä katto muinoin?
Alkuperäisessä tornissa saattoi olla näköalatasanne.
Se selittäisi tornin sisustan.
Tornissa on glyfein koristeltu huone.
Ne esittävät Venusta, mayoille kenties tärkeintä planeettaa.
Maya-tekstien avulla on vahvistettu,
että tämä symboli edustaa yötaivaan kirkkainta planeettaa.
Olisiko torni rakennettu nimenomaan astronomien käyttöön?
Vaisto sanoo, että tornilla oli tarkoitus tarkkailla taivaita.
Taivaiden tarkkailuun tarkoitetussa tornissa ei olettaisi -
olevan kattoa.
Tornin Venus-glyfit antavat ymmärtää, että siihen torni oli tarkoitettu.
Miksi kaikista taivaankappaleista nimenomaan Venus?
Asia saattaa liittyä mayojen suureen taruhahmoon.
Maya-kosmologian jumalhahmoilla oli monesti ihmismäisiä piirteitä.
Toisinaan ne olivat joko miellyttäviä, kauhistuttavia tai syvän salamyhkäisiä.
Kukulkan-niminen jumala oli kerran ihminen.
Nuo piirteet yhdistyivät hänessä,
ja hänet myös yhdistettiin planeetoista kirkkaimpaan.
Tarun mukaan Kukulkan saapui suuren mullistuksen jälkeen -
palvelijoidensa kanssa.
Tuo viisas opettaja antoi neuvoja koskien lakipykäliä,
sivilisaation järjestämistä, maissin kasvattamista -
ja kivimonumenttien rakentamista.
Kukulkanin lähdön jälkeenkin mayat palvoivat häntä taivaissa.
Siellä hän otti hahmokseen Venuksena tuntemamme planeetan.
Maya-maailmassa on muitakin Kukulkanin ilmentymiä.
Tällä ikonisella paikalla hänen muistonsa liittyy -
kevätpäiväntasauksen merkittävään hetkeen.
Jukatanin Chichén Itzássa sijaitsee Kukulkanin temppeli.
Tavallisesti tuossa pyramidissa nähdään -
pohjoinen portaikko ja sen pohjalla suuri käärmeenpää.
Portaikon kyljessä kulkee tyhjä reunakaide.
Kun aurinko alkaa laskea kevätpäiväntasauksena,
pyramidi on sijoiteltu niin tarkasti, että sen nurkan heittämä varjo -
luo portaikkoon käärmeen vartalonmuodon.
Yhtäkkiä käärmeen pää saa ruumiinsa.
Kiemurtelevan ja aaltoilevan varjovartalon.
Tämä on Kukulkanin ilmentymä.
Meksikon seudulla hänet tunnettiin Kukulkanin lisäksi -
paremminkin Quetzalcoatlina.
Nuo nimet merkkaavat sulkakäärmettä.
Kukulkanin voisi nähdä matkalaisena,
joka käytti kuhunkin määränpäähän sopivaa nimeä.
Tapasimme Perussa samanlaisen hahmon, Viracochan.
Mesopotamiassa hänet tunnettiin nimellä Oannes.
Egyptissä hän oli Osiris.
Nuo tarinat ovat samat.
Mahtajia, jotka ilmestyivät mullistuksen jälkeen-
ja lahjoittivat muinaisihmisille sivistyksen.
Mayat yhdistivät sivistävän sankarinsa Venukseen.
Tämä saattaa selittää mayojen pakkomielteen,
Venuksen jäljittämisen yötaivaalla.
Mayojen Venus-tutkimukset ovat säväyttäviä.
Suunnilleen 584 päivän välein Venus kohoaa samassa kohdassa.
Mayat onnistuivat arvioimaan prikulleen -
Venuksen synodisen kiertoajan.
Tuossa laskelmassa mayat onnistuivat erään merkittävän saavutuksensa ansiosta.
Se muistuttaa muinaisen Perun kivirakennelmia -
ja Amazonian nerokasta lääkeaineoppia.
Tämä keksintö saattaa olla kaukaisen esihistorian perua.
Se perittiin mystiseltä edeltäjäkansalta.
ARKEOLOGI
Tri Edwin Barnhart on kartoittanut ja tutkinut Palenquea yli 25 vuotta.
Hän lukeutuu niihin harvoihin, jotka lukevat muinaista maya-kirjoitusta.
Glyfit luetaan ylhäältä alas kahdessa sarakkeessa.
Kaksi ensimmäistä oikealta vasemmalle ja alas.
Sitten siirrytään seuraaviin. Lukemisjärjestys on sellainen.
Miten mayojen numerojärjestelmä vertautuu nykyisin käytössä olevaamme?
Omamme on samankaltainen.
Meillä on kymmen- eli desimaalijärjestelmä.
Pystymme kirjoittamaan mitä tahansa lukuja -
liki äärettömästi kymmenellä numerolla.
On nolla ja ykkösestä yhdeksään.
Kymmeneen päästyä laitetaan nolla ykkösten paikalle ja ykkönen kymppeihin.
Mayojen pohjana on 20.
Morsetuksen kaltaisia viivoja ja pisteitä.
Kotilomainen merkki edustaa nollaa.
Piste tarkoittaa ykköstä ja viiva viitosta.
Kolme viivaa ja neljä pistettä merkkaa yhdeksäätoista.
Luku kaksikymmentä kirjoitettiin merkkaamalla nolla ja piste.
Asetteluun pohjautuva listausjärjestelmä mahdollisti edistyneen matematiikan.
Järjestelmämme on hieno.
Pystymme laskemaan äärettömään, mutta siihen vaaditaan kymmenen symbolia.
Mayat tekivät saman kolmella.
Siinä mielessä heidän järjestelmänsä on omaamme elegantimpi.
Mayat tunsivat nollan ja paikkapohjaisen laskennan.
Antiikin ansioituneet kreikkalaiset ja roomalaiset eivät niitä käsittäneet.
Roomalaiset olivat kyllä menestyneitä,
mutta kehno numerojärjestelmä edellytti helmitauluja.
Mayojen numerojärjestelmä ei ollut pelkkä elegantti laskutapa.
Tähtitieteilijöille se oli elintärkeää, kun laskettiin ja ennustettiin -
Venuksen, auringon sekä kuun liikkeitä hämmästyttävän tarkasti.
Sama matematiikan tuntemus oli perustavanlaatuisen tärkeää -
mayojen vaikuttavimmalle keksinnölle.
Muinaisten mayojen hämmentävin saavutus -
oli huiman tarkka ajanmittausjärjestelmä.
Sitä he sovelsivat kalenteriin, joka on yksi historian mutkikkaimmista.
Maya-kalenteri on monimutkainen.
Pystyisitkö selventämään, mistä siinä on kysymys?
Maya-kalenterin aurinkovuosi on 365 päivän pituinen.
Selvä.
Heille tärkein kalenteri on 260 päivän pituinen.
Sitten on pitkälaskukalenteri, jossa lasketaan lineaarisesti.
Mayat kirjasivat tärkeät päivämäärät kolmeen kalenteriin.
Kullakin on oma tarkoituksensa.
Pyhä kalenteri koostui 20 toistuvan syklin ryhmästä.
Kukin sisälsi 13 päivää, joita oli yhteensä 260.
Toinen kalenteri seurasi aurinkovuotta.
Se koostui 20 päivän 18 ryhmästä.
Loput viisi täydensivät 365-päiväisen vuoden, kuten omamme.
Yhdessä käytettynä nuo kaksi kalenteria nimesivät joka ikisen päivän -
52-vuotisella ajanjaksolla ennen alusta alkamista.
Kolmas kalenteri teki maya-järjestelmästä ainutlaatuisen.
Pitkälaskulla seurattiin paljon pidempiä ajanjaksoja.
Kerro lisää pitkälaskukalenterista.
Mikä se on, miten se toimii ja mihin sillä pyrittiin?
Se on kiintoisin kalenteri, koska mayat olivat syklisiä.
Se on heidän ainoa lineaarinen kalenterinsa.
Se ulottuu ajassa taaksepäin ja suoraan kohti ääretöntä tulevaakin.
Pitkälaskun symboleilla mitataan -
yksittäisten, kymmenien, satojen ja tuhansien vuosien kulumista.
Ne ulottuvat menneisiin ja tulevaan.
Onko niin, että valtaosa mayojen säilyneistä kirjoituksista -
liittyy kalenteriin?
Kyllä vain. Tämä sivu on täydellinen esimerkki.
Kaikki viivoilla ja pisteillä kirjoitettu on kalenteritietoa.
Kaiken kaikkiaan kaksi kolmasosaa kirjoituksista on kalenterimerkkejä.
Yksi selitys pakkomielteelle on se,
että muinaiset mayat uskoivat maailman läpikäyvän -
luomisen ja tuhon syklejä.
He elivät neljännessä syklissä.
Muinaiset hopit uskoivat hekin elävänsä neljännessä maailmassa.
Hopeista poiketen mayat osasivat päivätä syklinsä tarkasti -
pitkälaskulla seuraten.
Mistä tässä on kyse? -Se on kaunis kuva.
Tuo on niitä harvoja, jotka kertovat täsmälleen,
minä päivänä neljäs luominen alkoi.
Siinä lukee 13-0-0-0-0.
Seuraavana päivänä luku nollautuu. Tästä tulee 0-0-0-0-1.
Mitä se vastaa päiväysjärjestelmässämme?
Vuotta 3114 eKr, elokuun 13:s. -Vai niin.
Silloin sai alkunsa asuttamamme maailma.
Aivan. Herää kysymys,
miksi se alkoi vuonna 3114 eKr.
Siihen älyköt eivät ole kyenneet vastaamaan vuosisadan aikana.
On pakko sanoa, että tuo päivämäärä kiehtoo minua.
Arkeologisien kirjausten mukaan moni muinaissivilisaatio -
sai alkunsa noihin aikoihin.
GIZA EGYPTI
Muinainen Egypti, noin 3000 eKr.
Sumerissa samoihin aikoihin. -Sekä Aasiassa.
Aivan kuin mayat olisivat kirjanneet maailman heräämisen.
Kovin kiintoisaa.
Milloin järjestelmä sai alkunsa?
Kuinka kauas voimme jäljittää laskelmien alkuperän?
Olen pohtinut tuota vaikeaa kysymystä.
Haluaisin sanoa, että siinä vaiheessa kun laskut kaiverrettiin kiveen…
Se ei ollut ensiyritys. -Mikä on vanhin löytämäsi päivämäärä?
Yksi on peräisin 33 000 vuoden takaa.
Toinen johtaa tiettyyn päivämäärään.
Täsmälleen viiden miljoonan vuoden takaiseen.
Viiden miljoonan vuoden. -Siitä vain ynnäilemään.
Uskon, että järjestelmällä pyrittiin toteamaan -
ajan päättymättömyys.
Päiväysten lisäksi -
teksteissä toistuu Venus, yksi yötaivaan pääesiintyjistä.
Samainen planeetta yhdistettiin maya-jumala Kukulkaniin.
Venus on siis integroitu mayojen kalenterijärjestelmään.
He seurasivat sitä.
He koostivat viisi Venus-sykliä, jotka koostuvat 104:stä eri ryhmästä.
Venuksen liikkeitä seurattiin tarkasti sillä konstilla.
Kosmos ja aika olivat mayojen pakkomielle.
Maya-kulttuuri pohjautuu niihin kahteen.
Nuo pakkomielteet paljastavat, että mayat osasivat laskea -
planeettamme muinaisen iän.
He pystyivät samaan kuin nykytietokoneohjelmat.
Niin. -Millä keinoin?
Uskon heidän lukeutuneen entisajan suurimpiin matemaatikkoihin.
He pyörittelivät numeroita.
He laskivat miljoonia päiviä.
Kiehtovaa.
On pohdittava, mitä tarvetta heillä oli moisten päivämäärien laskemiseen.
Kaikki on spekulaatiota.
Kun me arkeologit katsomme peiliin, koko työmmehän on spekulointia.
Minun alallani on vähälti faktoja.
Myönnän, että omakin teoriani on spekulointia.
Pidän maya-kalenteria vierasperäisenä.
Mielestäni mayat saivat sen perintönä -
sellaiselta kulttuurilta, joka tarvitsi noita lukuja.
Kadonnut kansa, joka jätti jälkeensä tietämyksen ajan syklisyydestä.
Tieto säilyi myyteissä ja perinteissä.
Se otti suurenmoisen hahmon tuhansia vuosia myöhemmin -
mayojen arvoituksellisena kalenterina.
Minkä vuoksi?
Esitän vastauksen liittyvän mayojen käsitykseen -
aikakausien vaihtelusta.
Miellän maya-kalenterin tietokoneeksi, joka laskee maailmanlopun sijaan -
aikakauden lopun.
Maya-kalenterissa ennustetaan toistuvaa hävitystä -
sekä maailman uusiutumista. Aikakaudet tulevat ja menevät.
Se mayojen uskomus ei käynyt toteen,
että maailma päättyisi 21. joulukuuta 2012.
He kuitenkin näkivät suuren myllerryksen jakson -
tapahtuvan meidän aikanamme.
Aikakauden loppua ennustettiin karkeasti 80-vuotiselle jaksolle -
suunnilleen vuosina 2000–2080.
Merkillistä kyllä, sellaisena maailman näemme nyt.
Elämme kaaoksen, arvaamattomuuden ja muutosten aikaa.
Onnistuiko maya-kalenteri ajoittamaan nykyisen aikakautemme lopun?
Ehkä meidänkin pitäisi seurata taivaankappaleita heidän tapaansa.
Siltä varalta, että mullistus lähestyy.
Mayat kiinnostuivat taivaista muunkin kuin ennustamisen tähden.
Tri Barnhart näyttää minulle siitä todisteita täällä Palenquessa.
Täältä avautuu horisonttiin täydellinen näköala.
Aurinkotemppeliä vastapäisen aukion lounaisreuna.
Tohtori esittelee säväyttävän rakennuksen nimeltä lehtiristin temppeli.
Se on lähtöisin noin vuodelta 692.
Peräseinällä meitä odottaa merkillinen seinäkaiverrus.
Tutkijat uskovat sen esittävän maya-uskonnon keskeistä mysteeriä.
Sitä mitä meille tapahtuu kuoleman jälkeen.
Edessämme on suurenmoinen seinäkaiverrus.
En oikein osaa tulkita sitä.
Kerrohan mistä siinä on kyse.
Kaiverrus on ilmeisen mutkikas. Siinä vilisee kaikenlaisia ikoneja.
Tuossa näkyy rististä puhkeavia lehtiä.
Molemmin puolin on kaksi hahmoa.
Oikealle on kuvattu edesmennyt valtias Pakal,
Palenquen alkuperäinen hallitsija.
Silmät kiinni ja hautavaatteet yllään.
Vasemmalla on oletettavasti hänen perillisensä Kan Bahlam.
Tuossa ovat Kan Bahlamin kasvot.
Kaupunki on täynnä hänen muotokuviaan. Hän se on varmasti.
Tunnistamme hänet.
Kan Bahlam on isokokoinen ja pitkä.
Mietin häntä.
Tiedämme hänen elämästään paljon.
Tiedämme hänen isänsä olleen kaupungin kuuluisin kuningas.
Kan nimettiin perilliseksi kuuden vanhana.
Isä kuoli vasta 80-vuotiaana.
Kan odotti 48 vuotta päästäkseen kuninkaaksi.
Uskoakseni hänellä oli koulutusta matematiikasta, arkkitehtuurista,
astronomiasta, uskonnosta ja mytologiasta.
Nämä kolme mahtavaa temppeliä ovat hänen taidonnäytteensä.
Niitä hän suunnitteli 30 ikävuoden ajan.
Lopulta hän pääsi rakennuttamaan mayojen tiedesaavutusten huipentuman.
On numerologiaa, matematiikkaa, astronomiaa.
Seinäkaiverrus viestii, että pojan teot ja rituaalit -
ovat elintärkeitä isän menestykselle kuolemanjälkeisellä matkallaan.
Heitä erottaa mitä merkittävin ikoni.
Aurinkojumalan kasvot näkyvät maailmanpuun keskellä.
Puu toimii myös polkuna maailmamme ja tuonpuoleisen välillä.
Joskus se esittää Linnunrataa.
Toimiiko Linnunrata eräänlaisena sielujen polkuna?
Kuolemanjälkeisenä matkana. -Toimii.
Nämä kaksi on esitetty vuorovaikutuksessa -
maailmojenvälisen sillan kanssa.
Mayojen keskuudessa vallitsi vahva käsitys siitä,
että kuoleman jälkeen alkoi matka taivaisiin ja kohti Linnunrataa.
Tuo käsitys on levinnyt huomattavan laajalle.
Linnunrata ei kuvasta sielujen polkua ainoastaan mayojen keskuudessa,
vaan muissakin Pohjois-Amerikan kulttuureissa.
Se on ehdottomasti yleisamerikkalainen aate.
Aina Chilen kärjestä Alaskaan saakka.
Alkuperäiskansat näkevät Linnunradan sielujen polkuna -
tästä maailmasta toiseen.
Vainajat seuraavat polkua, ja shamaanit kykenevät kulkemaan sitä pitkin.
Se esiintyy kiehtovasti kaikissa kulttuureissa,
joissa tunnettiin Linnunrata.
ACRE BRASILIA
Muistuu mieleen, miten Brasilian apurinãt pitävät Amazonin geoglyfejä -
pyhinä portaaleina tuonpuoleiseen.
Tuo käsitys vallitsee yhä Amazonilla ja samoin täällä mayojen maailmassa.
Käsityksillä vaikuttaisi olevan kaukainen ja yhteinen esi-isä.
Uskon niin.
Uskon näiden ydinuskomusten lähteneen ensimmäisistä ihmisistä.
Siksi niitä esiintyy monissa kulttuureissa,
vaikka esimerkiksi eteläinen Chile -
ja Pohjois-Amerikan pohjola eivät olleet tekemisissä.
Yhteinen perimä johti samoihin käsityksiin.
Kyse on muustakin kuin Linnunradasta.
Uskon ydinperiaatteita olevan useitakin.
Ensinnäkin mayat olivat hyvin mieltyneitä -
shamanismin ja muodonmuutoksen käsitteisiin.
Aivan.
Maya-kulttuuri oli eittämättä shamanistinen.
Uskon, että käsitys sielun kuolemanjälkeisestä matkasta -
on shamanististen kokemusten perua.
Onko sattumaa, että monilla Amerikkojen alkuperäiskulttuureilla -
ja muillakin muinaiskulttuureilla kautta maailman -
oli lähes identtinen näkemys sielun kuolemanjälkeisestä matkasta?
Vai onko kyseessä jokin piilevä kytkös?
Kaiken kattava uskomusjärjestelmä,
jonka myöhemmät kansat kenties perivät esihistorian kadonneelta sivilisaatiolta.
Tutkimuksesi ovat innostavia.
Näemme arkeologisia esimerkkejä taivaankappaleiden tuntemuksesta.
NÄYTTELIJÄ
Ounastelen, että se on vanhempaa kuin luulemme.
Niin.
Yhdistät tuon käsityksen shamanistiseen näkökulmaan.
Ehdottomasti.
Shamaanikulttuurit ovat kiinnostuneita tähdistä.
Tuo mielenkiinto saattaa kääntyä uskonnoksi.
Selittäisitkö tuota hieman enemmän?
Shamanismissa tutkitaan kuoleman arvoitusta.
Mitä tapahtuu kuoltuamme?
Uskottiin, että sielu ponnistaa taivaisiin.
Kyse oli sielun kuolemanjälkeisestä matkasta.
Näyttää siltä, että kun kuljemme omalla matkallamme -
ja vartumme, kuolema on läsnä.
Loppuminen.
Se on kaiken ydin.
Kuolema on synkkä puheenaihe, mutta keskeistä kaikille ihmisille.
Se on edessä kaikilla.
Perinteisesti kuolema on kuvattu pyrkimystemme yllykkeenä.
Aivan.
"Minä kuolen vielä joskus, joten aion saada aikaan jotain."
Tismalleen niin sanotaan shamanistisissa opetuksissa.
Meidän on paras hyödyntää saamamme elämä.
Tuo on mielestäni se haaste, joka meillä on edessämme.
Eritoten loikkaus Linnunrataan on käsitys, jota esiintyy pitkin maailmaa.
En usko sitä sattumaksi.
Arvelen, että jokin edeltäjäkulttuuri jätti sen jälkeensä.
Niinpä.
Milloin tuo käsitys periytyi?
Kuinka pitkälle pystymme jäljittämään shamanistiset perinteet?
Taivaankappaleiden tutkiskelun.
Vastaus saattaa piillä paikassa, josta aloitin matkani Amerikkojen halki.
Syvällä Amazonin sademetsässä, muinaisessa Serra Do Paitunassa.
Kiviseinämälle on maalattu suurenmoista taidetta.
Tuota taidetta itseään on tulkittava ja ymmärrettävä paremmin.
Siihen pyrkiessään -
arkeologi Christopher Davis kiinnostui tästä symbolien täyteisestä ruudukosta.
Sanohan mitä katselemme paraikaa ja miten analysoisit sen.
Se on tämän kohteen suurin yksittäinen maalaus.
Ruutuja on yhteensä 49.
Aluksi meillä oli vaikeuksia selvittää,
tulisiko ruudukkoa lukea vasemmalta oikealle vai päinvastoin.
Muinaismaalarit jättivät vihjeen.
Tuossa näkyy käärmeen kuva.
Kiehtovaa, että siihen on kuvattu käärme. -Keltaisella maalilla.
Kuin käärme kertoisi, miten ruudukkoa luetaan.
Aivan. Minusta kiinnostavin keino on se,
että ruudukkoa luetaan sinusoidisella tavalla pohjalta alkaen.
Sinusoidisessa kuviossa luetaan saraketta ylöspäin ja seuraavaa alas.
Käärmeen lailla kiemurrellen.
Minkä vuoksi?
Länteen tähytessään -
tri Davis huomasi luonnollisen loven läheisessä kalliopilarissa.
Jos seisoo ruudukon edessä,
oikealle taakse jää eräänlainen kivi-ikkuna.
Kun aurinko laskee näillä main, sen säteet risteävät kivi-ikkunaan.
Uskon maalaajien mahdollisesti tarkkailleen aurinkoa.
Davis kutsuu ruudukkoa auringonlaskun jäljittimeksi.
Se on nerokas keino auringon liikkeiden kirjaamiseen.
Se kehitettiin viimeisellä jääkaudella, yli 13 000 vuotta sitten.
13 200 VUOTTA SITTEN
Miten se toimii?
Näen rasteja ja yksittäisiä viivoja.
Kaikki nämä rastit kuuluvat yhteen.
Jos lukee ylöspäin ja tästä alas,
yksittäiset linjat yhdistyvät.
Nämä pystyviivat kuuluvat yhteen, ja sitten palataan rasteihin.
Yksittäiset pystyviivat ovat ruuduissa, joiden uskon vastaavan auringonlaskua.
Se tapahtuu talvipäivänseisauksen aikoihin.
Tuohan on hämmästyttävän nokkelaa!
Ruudukko ei ole ainoa.
Davis uskoo, että aurinkoa tarkattiin lähes kaikilla näillä maalauksilla.
Monet samankeskiset ympyräkuviot vaikuttavat auringolta.
Kuviot on suunnattu talvipäivänseisausta kohti,
ja ne palaavat kesäpäivänseisaukseen.
Länteen osoittavat maalaukset merkkaavat päiväntasauksia.
Lähes pakkomielteistä keskittymistä aurinkovuoden avainhetkiin.
Ehdottomasti.
Kyseessä saattaa olla varhaisin Amerikoista löydetty todiste -
taivaankappaleiden tarkkailusta.
Onko tämä tavallaan valtava koneisto, jolla seurataan ajan kulumista?
Näen sen almanakkana, joka on kirjoitettu kuvien avulla.
Tämä kertoo taiteilijoiden itsensä tieteellisestä asennoitumisesta.
He tarkkailivat taivaiden tiettyjä tapahtumia.
He tutustuivat ajan tieteeseen.
Näin he kykenivät ennustamaan, mitä tapahtuisi tulevaisuudessa.
Oliko tämä heille tiedeprojekti? -Todellakin.
Tämä on omasta mielestäni shamanistisen näköistä taidetta.
Toimiko täällä shamaaneja?
Mahdollisesti.
Heikäläisillä oli useita ammatteja: tiedemiehiä, lääkäreitä ynnä muita.
Sellaisilla oli pyhää tietoa, kuten tähtien liikkeitä.
Onko tuo tieto levinnyt laajalti Amerikkaan?
Tämänkaltaista tähtitiedettä esiintyy kautta maan.
Mayat ja muutkin kulttuurit näyttäisivät hyödyntäneen tätä.
Lounais-Amerikan päälliköt tarkkailivat aurinkoa.
Tämä kaikki perimätieto on vanhaa perua.
Sellaista syvää ymmärrystä, joka oli levinnyt kautta Amerikkojen.
Taivaita koskeva pakkomielle on vain yksi monista toistuvista teemoista,
joihin olen törmännyt toistuvasti halki Amerikkojen.
Noilla käsityksillä on ollut keskeinen rooli 30 vuoden ajan -
etsiessäni kadonnutta ajanjaksoa.
Mistä nuo käsitykset tulivat?
Näen nämä viittauksina kaukaiseen ja yhteiseen alkulähteeseen.
Käsitykset ovat suodattuneet monien kulttuurien läpi,
mutta säilyneet verrattain samoina.
Ellei kyseessä ole jokin uskomaton sattuma,
nämä tiedot ovat periytyneet kaukaisista muinaisajoista.
Useat eri kulttuurit kautta Amerikkojen ovat säilyttäneet ja kehittäneet niitä.
Tämä on kenties perimätietoa purjehtijakansalta,
joka ylitti Tyynenmeren kokoiset vesistöt -
tuhansia vuosia aiemmin kuin on pidetty mahdollisena.
Tuo kulttuuri osasi valjastaa käyttöönsä kasveja,
joista saatiin valistavia näkyjä.
Geometrisiä kuvioita ja mielikuvitusolentoja.
Näyt olivat niin tärkeitä, että he pohjasivat taiteensa niihin.
Tuo kulttuuri jakoi tietämystään, kuten edistyneen rakennustaidon.
Aineksina oli kiveä tai itse maaperää.
Hengellisillä rakennuksilla maankamara sidottiin taivaaseen.
Kuolemanjälkeistä matkaa juhlistettiin.
Esitänkin, että ympäri maailman esiintyvät yhteiset hengelliset teemat -
ovat oiva todiste esihistorian kadonneesta sivilisaatiosta.
Parempia emme löydä.
Tässähän haastetaan kaikki lapsuusajan väärinkäsitykset -
koskien maailman tarinaa!
Amerikkojen kansoittamisen tarina muuttuu, mistä kiitos kuuluu tieteelle.
Uutta tietoa paljastuu tieteellisen arkeologian keinoin.
Minä väitän, että vanhat käsitykset syrjäytetään.
Löydökset sen kuin vanhenevat.
Mitähän näyttöä seuraavaksi paljastuu?
Tekstitys: Jouni Jussila