Для тих, хто мене не знає, я Грем Хенкок.
Я вивчаю ймовірність існування втраченої цивілізації у доісторичну епоху
вже понад 30 років.
Археологи упевнені, що якби існувала втрачена цивілізація,
вони б її уже знайшли.
Я категорично з цим не згоден.
А я продовжую свої пошуки…
у місцях, якими мало цікавляться історики, коли йдеться про походження людства.
Ми отримали приблизно 13 200 років тому.
…і досліджую найбільш загадкові стародавні чудеса світу.
Нумерологія. Математика. Астрономія.
Це можна вважати втраченою технологією.
І роблю нові відкриття.
Нічого собі.
Неможливо.
У дитинстві я завжди думав, що шкала часу не працює.
Усе це з радикально новою пропозицією на думці.
Чи може ключ до відкриття втраченої цивілізації
льодовикового періоду бути тут,
в Америці?
ПРАДАВНІЙ АПОКАЛІПСИС АМЕРИКА
ГЛАВА І
Пошуки нашого походження
і пошуки походження цивілізації
мають фундаментальне значення для нас, як для людей.
Гадаю, це частина людської природи.
Якщо ми переконані, що чогось не існує,
ми його не шукаємо.
Мої пошуки привели мене сюди,
в одне з найяскравіших місць Північної Америки.
Вайт-Сендс.
ВАЙТ-СЕНДС НЬЮ-МЕКСИКО
Це край стриманої краси й незвичності,
який тисячі років приховує таємницю.
Таємницю зараз розкрито,
і це змушує нас переписати доісторичну епоху Америки.
До 1990-х років нас учили, що в часи льодовикового періоду
люди мігрували з Північної Азії до Аляски через сухопутний міст Берингію.
Потім, приблизно 13 500 років тому,
вони пройшли на південь коридором не вкритим льодом і розійшлися Америкою.
ПІВНІЧНА ЧАСТИНА ТИХОГО ОКЕАНУ
Цей сценарій так міцно й так надовго закріпився,
що мало хто з археологів продовжував шукати сліди більш ранньої міграції людей.
Дуже довго існувало переконання,
що доказів людської присутності
раніше ніж 13 500 років тому, не знайти.
Виявляється, що це було помилкою, великою помилкою.
Директор Національного парку «Вайт-Сендс» Девід Бустос,
почав працювати тут у 2005 році
й хотів ділитися своїм захопленням
цією незайманою дикою природою.
Але невдовзі він натрапив на слід чогось такого,
що спочатку здається чимось безглуздим.
Десь у 2006 році я почув історію про сліди бігфута.
Один урядовий мисливець знайшов неймовірні сліди.
За його словами, вони були 55 см у довжину й 20 см завширшки.
-Так. -Що це було? Мабуть, бігфут.
Багато людей не вірили в існування бігфута.
-А я думав: «Я ж бачив». -Так.
І коли ми вичистили ті відбитки ніг,
то побачили неймовірні сліди від кігтів.
Очевидно, що це був не бігфут.
Він знайшов великий слід гігантського лінивця.
-Ось що це було. -Гігантські лінивці.
Вони розуміли, що відбитки дуже старі.
Гігантські лінивці вимерли десь 11 500 років тому.
Потім Девід зі своїми колегами знайшли неподалік ще більші сліди мамонтів,
які теж давно вимерли.
Довжина кроку могла сягати чотирьох метрів. Справді неймовірно.
Придивіться і ви побачите гігантського американського верблюда.
Іноді — вовків жахливих.
Усі ці відбитки — сліди мегафауни,
гігантських ссавців, які раптово зникли в останній льодовиковий період.
Багато з цього лише спресований пісок,
який протягом тисячоліть захищали шари осадових порід,
поки ерозія не повернула це все на поверхню.
Серед слідів стародавніх мамонтів
Девід помітив ще один цікавий набір слідів.
Вони з колегами вирішили їх роздивитися.
Ми вичистили ці інші сліди
й побачили дуже чіткі відбитки пальців і п'ятки.
-Сліди людини? -Сліди людини.
Вони були з того самого періоду, що й сліди мегафауни.
Це було реально щось.
-Неймовірно. -Так.
Ці скам'янілі сліди людини залишилися,
ймовірно, з часів мамонтів і гігантських лінивців.
Це було щонайменше 11 500 років тому.
І їх там тисячі.
У Вайт-Сендс є щось потаємне й особливе. Це не інструменти.
Це не зламана стегнова кістка загнаної та вбитої тварини.
Це сліди людини. Це ми.
Ми чітко бачимо людську присутність
у цих слідах.
Але коли саме їх тут залишили?
Скільки років цим слідам?
Немає такої технології, щоб встановити їхній вік.
І Служба національних парків об'єдналася із Геологічною службою,
щоб знайти більше доказів.
І вони натрапили на золото.
Вони знаходили нові шари слідів тварин і людей і занурювались у майбутнє.
Знайшли й насіння водяної трави.
Його вік можна визначити вуглецевим датуванням.
Результати були приголомшливі.
Ми знаємо, що ці сліди тут уже тисячі років,
принаймні в період з 23 000 до 21 000 років тому.
Нічого собі.
Знахідка слідів людей у Вайт-Сендс — це величезний крок уперед для розуміння,
як заселялися Північна й Південна Америки.
Ми бачимо неспростовні докази того,
що люди були присутні в Нью-Мексико ще в льодовиковий період,
аж 23 000 років тому.
Це доводить, що задовго до того, як став можливий перехід на південь
в Америку коридором, не вкритим льодом,
тут вже були люди.
Це змінює історію Америки, і це змінює історію світу.
Це були такі самі люди як ми,
але сховані за завісою часу.
Зараз наше завдання — зняти цю завісу
й відновити зв'язок з нашими пращурами й далеким минулим.
Ці сліди мають особливе значення і цінність
для корінних народів цієї місцевості.
Кім Паскуаль-Чарлі з поселення Акома консультувалась із командою
щодо цього відкриття.
Розкажіть мені про Акома і цю землю.
Як давно ваш народ мешкає тут?
Є якісь традиції і міфи про походження вашого народу?
Так. Наша історія почалася десь на півночі.
І за нашою історією міграції, яка передається
від покоління до покоління,
ми жили тут і там, переміщалися.
І зрештою мій народ осів у цьому місці.
Ми дуже довго жили на південному заході.
Так.
Для Кім і її народу
ці сліди більше ніж замітки археологів.
Ваші пращури залишили ці сліди.
Ви брали участь у пошуках деяких із них, правильно?
Словами таке не опишеш.
Ми прийшли, щоб побачити, де ходили наші пращури.
І доторкнутися до маленьких дитячих слідів.
Розумієте? Це все дуже емоційно.
-Розумієте? Це… -Так.
Вибачте, Греме, просто…
Іноді плакати хочеться.
-Це правда. -Розумієте?
Але щойно сліди оголюються
та сама ерозія, яка їх розкрила,
повільно почне їх стирати.
Сліди, що свідчать про давнє існування вашого народу,
дуже крихкі. Вони могли легко загубитися.
Знаєте, може, за 50 років
наступне покоління не зможе подивитися на ці сліди.
-Так. -Але історії не зникнуть.
Наші історії житимуть.
Але через ландшафт виникає запитання.
Чому всі ці люди й тварини прийшли сюди?
Не забувайте, у льодовиковий період Північна Америка була іншою.
Північна половина континенту була щільно вкрита льодом.
А ця частина Нью-Мексико була зовсім не такою.
На перший погляд,
ця величезна відкрита пустеля з клаптиками чагарників і дюн
здається безжалісною і потойбічною.
Але якщо повернутися в часі до піка льодовикового періоду,
умови тут були зовсім інші.
Басейн Тулароса мав гігантську прісну водойму, відому як Озеро Отеро,
оточену рослинністю.
Мамонти, гігантські лінивці й верблюди приходили до цього водопою,
щоб поласувати травою і деревами.
І тепер ми знаємо, що люди йшли за ними.
Складним завданням для науковців стало встановлення віку слідів.
Девід з командою експертів понад десять років збирали докази.
Але коли у 2021 році вони опублікували свої висновки в журналі «Наука»,
не всі відгуки були схвальними.
Гадаю, усе унікальне й незвичне
потребує серйозного обґрунтування.
Вуглецеве датування насіння піддали сумніву.
Але команда підтвердила результати на інших зразках пилку й осадових порід
і заспокоїла критиків.
Ще є суперечки щодо 23 000 років?
Гадаю, без машини часу вони нікуди не дінуться.
Але якщо опустити всі ці дати,
то ми бачимо сліди мамонтів
на метр, півтора метра над слідами людини.
І нижче теж ще є сліди мамонтів.
Тож на цьому обрії мегафауна і люди існують
тисячі років разом.
Відкриття у Вайт-Сендс допомагає розгадати
одну з найцікавіших загадок доісторичної епохи,
раптове зникнення мегафауни льодовикового періоду Америки
між 13 000 і 11 000 роками тому.
Археологи припускають, що люди полювали й винищили
всю мегафауну.
Я не чув про мисливців-збирачів,
які б добровільно знищували свій запас їжі.
Тому думка, що люди відповідальні за вимирання мегафауни
завжди здавалася мені досить дивною.
Знайдені тут сліди доводять, що люди перетиналися з цими тваринами
щонайменше за 10 000 років до їхнього вимирання.
Гадаю, набагато кращим поясненням
зникнення мегафауни льодовикового періоду
є глобальний катаклізм, який стався приблизно 12 800-12 900 років тому.
Пізній дріас.
Раптово впала глобальна температура,
піднявся рівень моря
і дуже швидко світ перетворився на місце, де надзвичайно складно жити.
Ми називаємо цей час «прадавній апокаліпсис».
Північна Америка постраждала найбільше.
Цим можна пояснити та зникнення мегафауни,
і великі прогалини в тутешній історії людства.
Нам доведеться повністю змінити історію заселення Америки,
враховуючи нові докази.
Археологи очима й розумом готові дізнатися
про ймовірне існування людей набагато раніше.
Це лише верхівка поверхні, яку нам треба вивчити.
На південному заході
таких старих місць, як Вайт-Сендс, купа.
Це ніби відчинити двері в минуле,
-і ви перші, хто це робить. -Так.
Зміни парадигм не стаються миттєво.
Ці докази остаточно дискредитують стару парадигму
та дозволяють побачити нові можливості.
Зараз ми бачимо це в Америці.
Те, що знайшли у Вайт-Сендс, — це лише частина набагато більшої історії,
глобальної історії, яку я досліджую вже понад 30 років.
Якщо ми хочемо позбутися цієї амнезії, що оповиває наше далеке минуле,
нам треба зазирнути набагато глибше,
ніж ми робили раніше, тут, в Америці,
де кожне наступне відкриття віддаляє хронологічні рамки доісторичної епохи.
Нові відкриття,
за якими стежать не лише археологи.
Отже, Кіану.
Греме.
Поговоримо про минуле.
-Гаразд. -Чому минуле для тебе таке важливе?
Я поясню.
У дитинстві я був допитливою дитиною.
І коли подорослішав,
почав замислюватися над тим,
хто ми.
Так. Для мене головним рушієм у моїх пошуках, уже понад 30 років,
є спроба повернутися до джерела.
Джерело чого?
Джерело того, хто ми такі.
Ще хронологія.
Хронологія хибна.
Тому ці сліди з Вайт-Сендс були для мене такими важливими.
Я думаю, що 23 000 роки — це лише початок.
Ми повернемося куди далі.
Так. У мене теж є таке відчуття.
Ми на порозі нових відкриттів. Ми ще стільки дізнаємось про наше минуле.
І Америка стала місцем, де розкривається ця історія.
Це дуже цікава ідея.
Гадаю, Греме, своїми пошуками
ви навчаєте й приносите розуміння.
Проблема Америки в тому,
що ми багато всього забуваємо з нашого минулого.
І моя роль полягає у тому, щоб спробувати відновити
нашу втрачену пам'ять.
Як подумати, то це ж так цікаво.
Однозначно. Для мене минуле — це таємниця.
Це не про відоме. Це про те, чого ми не знаємо.
Величезні площі не вивчалися й не досліджувалися.
Вірогідності, які не були досліджені.
Так.
Нам треба почати цілеспрямовано шукати докази
в місцях, де ми могли не шукати раніше.
У льодовиковий період
північ Північної Америки була крижаною пусткою.
Шукати треба нижче, ближче до тропіків.
Біля екватора.
Там, де було тепло, комфортно, багато їжі й води.
Це може бути велика територія,
яка довгий час не була цікавою для археологів,
але зберігає секрети людського минулого,
які починають розкриватися.
Це Амазонія.
АМАЗОНСЬКА НИЗОВИНА
Це шість мільйонів квадратних кілометрів землі,
які досі вкриває густий тропічний ліс.
Величезна територія і величезна загадка
в основі історії людства.
Ми поступово починаємо розуміти,
наскільки величезна ця таємниця.
Десятиліттями археологи схилялися до теорії,
що єдиними корінними жителями Амазонії
були невеликі напівкочові племена мисливців-збирачів,
дуже схожі на тих, що досі виживають у тропічному лісі.
На мою думку, ця теорія помилкова.
Я прямую на крайній захід Бразилії, до штату Акрі.
Ця земля, як і більшість земель
у басейні Амазонки, була довгий час вкрита лісом.
Потім величезні території почали випалювати,
щоб звільнити місце для ранчо.
Подорож у тропічний ліс Амазонки захоплива й водночас депресивна.
Стільки землі очистили від дерев!
Це катастрофа сьогодення і легкого рішення тут немає.
Але оскільки нові ділянки землі були очищені,
відкрилося те, на що ніхто не очікував.
Я прилетів зустрітися з д-ром Алсеу Ранзі
палеогеографом, чия кар'єра почалася з тварин льодовикового періоду Амазонії.
Він хоче показати мені доказ досі нерозгаданої загадки.
-Ого! -Ого!
Американські гірки.
Звідси спустошення, яке триває і досі, не можна не помітити.
Видно, скільки вже площі почистили.
-Дуже багато. -Так.
За двадцять років від цього лісу нічого не залишиться.
Але завдяки цьому прочинилося вікно до великої загадки.
У 1986 році доктор Ранзі пролітав над цим регіоном
і побачив дещо дуже несподіване.
Я летів до Ріу-Бранку на комерційному літаку.
Так.
Сидів біля вікна.
Роздивлявся краєвид.
А потім побачив велике коло.
Боже. Що це таке?
-Літак ще ж так швидко летить. -Так.
Раз і щезнуло.
Він ще не усвідомлював,
але в ті кілька секунд доктор Ранзі помітив те,
що не вкладалося в наші старі уявлення про Амазонію
і не мало б існувати.
-Нічого собі. -Так.
Гігантські геометричні фігури, цілих 300 метрів завширшки,
утворені траншеями і величезними кучугурами землі,
тепер відомі як геогліфи.
Фантастичний дизайн. Господи.
Фантастичний дизайн. І такі великі.
Величезні.
Такі великі. Величезні.
Так.
-Краса. Дуже красиво. -Красиво.
Я бачу квадрат, а поряд із ним овал.
Дивіться. Там ще один.
Так. Вони скрізь.
Скрізь.
Он ще один.
Ось іще.
Нічого собі. Неймовірно.
Ідеальну форму можна побачити лише на висоті кількох сотень метрів.
І якимось чином це все створили люди,
коли міцно стояли на ногах.
Це викликає в мене почуття глибокої поваги.
Як вони розуміли, який це матиме вигляд зверху?
Це дивовижний досвід.
Я відвідував багато храмів, піраміди й святі місця по всьому світу,
але від цього враження зовсім інші.
Вони особливі.
Не лишають байдужим.
Я дивлюся на щось грандіозне.
Це ніби з Мони Лізи знімають завісу.
Я раптом побачив те, про що й гадки не мав,
і це справило на мене величезне враження.
Ніби стародавні люди говорили зі мною.
«Дивись, що нам вдавалося. Не варто нас недооцінювати.
Ми були науковці».
Що вам сказали археологи, коли ви вперше розповіли їм про цей феномен?
Я розповів про це відомому археологу.
Показав їй фото.
Вона подивилася і сказала: «Де це? Амазонка? Це неможливо».
Неможливо? Поглянь на фото.
Допоможи.
-Я не знаю, що це. -Так.
Незаперечні докази
на території розміром із Західну Вірджинію.
Спочатку вважали, що ці насипи могли бути оборонними валами.
Але доказів війни тут немає.
А канави вириті всередині насипів, тож це не рови.
І немає доказів, що їх використовували, як поселення.
Коли йдеться про геогліфи Амазонії, спекуляцій не уникнути. Чому?
Бо їхні автори не залишили нам письмових документів,
де б пояснили, для чого вони їх створили.
Як гадаєте, скільки їх на всій цій території?
-Тисячі. -Тисячі.
-Гаразд.
Виникає багато запитань.
Скільки років цим геометричним земляні візерунки?
Вони старші чи молодші
за Амазонський ліс, що так давно їх приховує?
Скільки людей працювало над їх створенням?
Які навички були потрібні, щоб успішно організувати роботу?
Це не проба пера.
Ці люди знали, що вони роблять.
Вони робили це багато разів.
Хотів би я знати, про що вони думали,
коли створювали це.
Так.
Це величезні зусилля та енергії.
Створення геогліфів — це спокуслива загадка,
яку намагаються розгадати дослідники.
На землі ми зустрічаємось із професором Мартті Парссіненом,
археологом і антропологом Гельсінського університету,
який, як і доктор Ранзі, два десятиліття шукає відповіді.
Звісно, ми маємо справу з колосальним явищем.
Це не щось незначне.
Це явище говорить про знання геометрії,
а ще про високий рівень організації, яка вочевидь була.
Погоджуюсь. Це дуже складне завдання.
Дуже складне.
Треба було продумати, як це все зробити і як організувати роботу.
Після вивчення сотень геогліфів
професор Парссінен виявив ключовий доказ,
який вказує на тип суспільства, яке побудувало ці споруди,
стародавні підняті дороги, що зв'язують багато геогліфів.
Тут повно доріг.
Мисливці й збирачі не будували доріг.
Їм вони не були потрібні.
Для цього потрібне суспільство, рівень мислення якого значно вище.
А ще був певний рівень комунікації.
Тому це суспільство зі складною структурою.
Ніхто не очікував побачити таке в Амазонії.
Так, це був справжній сюрприз для нас.
Щоб дізнатися більше про людей, які це збудували,
команда професора Парссінена розпочала розкопки неподалік геогліфів,
включаючи це місце, відоме як Текіньо.
Скажіть мені, з погляду археології, що ви знайшли в земляних спорудах?
У Текіньо ми знайшли 40 000 фрагментів кераміки.
Цим уламкам близько 2000 років.
Земляна споруда датується приблизно 2 500 роками.
Але кераміка була неочікувано складною.
-Здебільшого вона високої якості… -Так.
…і поліхромна кераміка.
Поліхромія — це вже досить вдосконалений рівень.
Зазвичай поліхромна кераміка вважається частиною цивілізації.
Багатоколірна кераміка неочікувано нагадала
про іншу далеку культуру,
відому своїми глибокими знаннями геометрії,
стародавню Грецію.
Історики та археологи кажуть,
що греки одними з перших створили геометрію.
Ця теорія вочевидь потребує переосмислення.
Гадаю, ви маєте рацію.
Ця культура геогліфів припадає на
археологічний період у грецькій культурі,
так званий грецький геометричний період.
Той факт, що дві культури створювали геометричні витвори
і виробляли складну кераміку приблизно в той самий час,
не схоже на простий збіг.
Ми бачимо цей паралельний розвиток ідей
-в не пов'язаних культурах. -Саме так.
Я не стверджую, що грецька й амазонська культура контактували.
Але могли ці культури розділити знання,
успадковані від набагато давнішньої цивілізації,
яка мандрувала світом дуже давно
і залишала на своєму шляху сліди мудрості?
Археологія пояснює це так:
«У нас у всіх людський розум,
тому ми будемо робити однакові речі».
Вони робили це одночасно
у віддалених одна від одної географічних точках,
і це пояснюється спільною неврологією.
Таке пояснення мене не влаштовує.
Навіть сам дизайн говорить про те, що має бути якась історія.
Таке не з'являється раптом нізвідки.
Як далеко ми можемо відстежити передісторію цієї території?
Є якісь докази, що ці місця були особливими
ще до появи тут геогліфів?
Це дуже гарне питання. Ми заглибились на один метр
і тоді з'явилася кераміка.
А потім я помітив, що вугілля продовжується.
Ми опускалися все нижче і нижче,
а потім почали брати зразки для радіовуглецевого датування.
І нарешті ми з'ясували, що більшість із цих місць
10 000 років тому вже існувала.
Господи. Нічого собі. З глибин минулого.
-Точно. З глибин минулого. -Як цікаво.
Отже, 10 000 років тому, невдовзі після закінчення льодовикового періоду,
ці самі місця, схоже, вже мали
велике значення для людей, які сюди приходили.
Це доповнює нашу картину.
У певному сенсі, те що зараз у нас перед очима, останнє втілення
дуже довготривалого зв'язку із землею,
дуже довготривалого проєкту.
У нас є докази того, що високоорганізована досвідчена аборигенна цивілізація
робить те, що роблять високорозвинені цивілізації.
Це дослідження по-справжньому поворотне
для нашого розуміння історії людства.
Ми повинні переосмислити наші теорії щодо стародавньої Амазонії
і наші уявлення про стародавні цивілізації.
Це одне з найцікавіших відкриттів,
зроблених за останні 100 років.
Це дійсно щось надзвичайне.
Але роботи ще дуже багато.
Зараз нам відомо про явище, про яке 20 років тому ми нічого не знали.
Наступне запитання: скільки їх?
Скільки таких земляних споруд існує?
На сьогодні понад 1000 геогліфів було знайдено
лише в районі Акрі.
За 13 кілометрів від аеродрому
професор Парссінен сподівається щось знайти
у недослідженій частині лісу,
біля відкритого геогліфа Фазенда Сіпоал.
Наше розуміння закінчилося на межі цього лісу.
І тепер хочеться знати, що там.
Щоб з'ясувати, що під деревами,
фахівці застосують технологію, яка бачить крізь них.
LiDAR.
За допомогою цієї системи ми можемо прибрати рослинність
та отримати результати знизу.
І у такий спосіб зможемо побачити топографію.
LiDAR дозволяє зазирнути під землю,
не знищуючи при цьому дерева.
Не треба вирубувати тропічний ліс, або щось знищувати.
До пошуків приєднався Фабіо де Новаес Філхо.
Він буде обстежувати ліс за допомогою дрона з системою LiDAR.
Ми піднімемося на 80 метрів.
ФАБІО ДЕ НОВАЕС ФІЛХО
Можливо, вдасться отримати десь 100 – 200 точок на квадратний метр.
Чудово.
Топографія місцевості буде дуже точною.
Пристрій випускає лазерні промені між листям
і виявляє зміни висоти.
За допомогою отриманих даних створюється 3D-карта ландшафту
й виявляються аномалії.
Ці дрони все змінять в археології.
Поки команда шукає, що може приховувати земля,
я вивчаю інше питання.
Для чого у першу чергу будувались геогліфи?
Археологічні розкопки нічого не знають про причину їхнього створення.
Але корінне населення цієї місцевості знає і пам'ятає,
і цим допомагає пролити світло на значення
цих видатних земляних споруд.
Я прийшов до геогліфа Джако Са, щоб зустрітися з його доглядачем.
Антоніо Апуріна з племені Апуріна. Він працює у FUNAI,
Національному індіанському фонді Бразилії.
Апуріна — це народ,
чиє походження тісно пов'язане з природою, із землею.
Що народ Апуріна думає про ці споруди?
Що ви відчуваєте до них?
Я стою зараз на місці,
до якого ставлюся з великою повагою.
Для нас це священне місце.
Вони не будувалися для війни, не будувалися для захисту.
Це щось пов'язане з культурою.
Якщо геометричні фігури не мають практичної функції,
тоді такі зусилля можуть говорити про вищу мету.
Підказка може бути в духовній традиції народу Апуріна.
Ми бачимо в цьому
наче це було коло Апуріна,
коли вони танцюють і вшановують померлого вождя, шамана,
важливу в селищі людину, яка померла.
Ми дивимося на цей простір як на місце, яке нас прийме,
коли ми залишимо цей матеріальний світ.
Таке бачення вкарбувалося в культури корінних народів Амазонії
і міцно тримається там і донині.
Що після смерті наша душа здійснює подорож
зрештою до потойбічного існування.
Про таке можна почути в усьому світі.
Такі споруди створювали, щоб допомогти душі вирушити в подорож після смерті.
Візьмемо, до прикладу, піраміди.
Я не знаю ні про одну пірамідальну споруду
в усьому світі, яка б не була пов'язана
зі смертю і подорожжю душі після смерті.
Це особливо помітно в стародавніх єгипетських пірамідах,
але не менш очевидно в пірамідах Америки й Мексики.
Тому цікаво почути від Антоніо,
що геогліфи Амазонки мали таке саме призначення
для людей, які вперше створили їх тисячі років тому.
Повертаємось на аеродром. Час дізнатися, чи вдалося системі LiDAR
виявити ще більше цих священних місць під землею.
Прошу, Фабіо, розкажи, що ти знайшов.
Ми обстежили територію з LiDAR.
Бачите дерева?
Так.
А тепер…
Ого. Неймовірно.
Нічого собі.
Переклад субтитрів: Олена Гердова