För er som inte känner mig heter jag Graham Hancock.
Jag har undersökt möjligheten
att det har funnits okända förhistoriska civilisationer i över 30 år.
Arkeologer säger att om det hade funnits en förlorad civilisation…
…så hade de redan hittat den.
Jag håller inte alls med.
Mitt sökande fortsätter…
…i en del av världen som ofta förbises när man talar om mänsklighetens ursprung.
De äldsta belägg vi har är från ungefär 13 200 år sen.
Jag ska utforska några av världens mest spännande forntida underverk.
De har numerologi. De har matematik. De har astronomi.
Man kan se det som en förlorad teknologi.
Jag gör även nya upptäckter.
Wow…
Det är omöjligt. Omöjligt.
När jag var liten tyckte jag alltid att det var nåt fel på tidslinjen.
Jag har en radikal ny idé i åtanke.
Kan nyckeln till att hitta en förlorad civilisation från istiden
finnas här, i Amerika?
Sökandet efter vårt ursprung, och efter vår civilisations ursprung,
är grundläggande för vad det innebär att vara människa.
Det är en del av människans natur.
Om vi är övertygade om att nåt inte finns letar vi inte efter det.
Mitt sökande efter det ursprunget har lett mig hit.
En av Nordamerikas mest slående platser.
White Sands.
Det är ett märkligt land med en karg skönhet,
som har dolt en hemlighet i tusentals år.
En hemlighet som nu gör att man måste se på Amerikas forntid på ett nytt sätt.
Fram till 1990-talet fick vi lära oss
att under istiden flyttade människor från norra Asien till Alaska,
över Beringlandbryggan.
Sen, för ungefär 13 500 år sen, gick de söderut,
genom en isfri korridor, innan de spred sig över Amerika.
Man höll fast vid det scenariot så länge
att få arkeologer ens letade efter spår efter nån tidigare folkvandring.
Under lång tid har man hävdat
att det inte finns belägg för människor i Amerika för mer än 13 500 år sen.
Det visar sig att det var fel. Helt fel.
Resurschefen i nationalparken White Sands, David Bustos, började jobba här 2005.
RESURSCHEF
Han ville dela med sig av sin passion för vildmarken här och dess fauna.
Snart hittade han spår efter nåt annat.
Nåt som till en början verkade helt galet.
Det var väl runt 2006 som jag hörde berättelser om fotavtryck från en bigfoot.
En statlig jägare hade hittat helt fantastiska avtryck.
De var en halvmeter långa och två decimeter breda.
"Vad kan det vara mer än en bigfoot?" Många retade honom: "Bigfoot finns inte."
-Men jag tänkte: "Jag har sett dem." -Ja.
Vi åkte ut, och när vi rengjorde fotavtrycken
såg man att de hade stora märken efter klor.
Det var uppenbarligen ingen bigfoot.
Det var fotavtryck från ett jättetrögdjur.
-Var det trögdjur? -Jättetrögdjur.
De visste att avtrycken var väldigt gamla.
Jättetrögdjuren dog ut för ungefär 11 500 år sen.
Sen hittade David och hans kollegor ännu större avtryck i närheten,
från mammutar, även de utdöda sen länge.
Vissa kunde ta fyra meter långa steg. Det är verkligen otroligt.
Lite längre bort kan man hitta den amerikanska kamelen.
Ibland ser man jättevargar.
Alla de här spåren kommer från megafauna,
stora däggdjur som plötsligt försvann mot slutet av den senaste istiden.
Många är inte mer än packad sand,
begravda och skyddade av lager av sediment under tusentals år…
…tills erosion förde tillbaka dem upp till ytan.
Bland de urgamla mammutavtrycken hittade David andra spännande spår.
Han och hans kollegor ville ta en närmare titt.
När vi rengjorde de andra fotavtrycken såg vi fina tåavtryck på hälen.
-Fotavtryck av människor? -Ja.
Från samma tid, som det verkar, som megafaunan.
-Det var helt otroligt. -Fantastiskt.
De fossiliserade fotavtrycken skapades på mammutarnas och jättetrögdjurens tid.
För åtminstone 11 500 år sen.
Det finns tusentals.
Det är nåt intimt och speciellt med White Sands.
Det är inte verktyg. Det är inte brutna lårben från slaktade bytesdjur.
Det är mänskliga fotavtryck. Det är vi.
Vi ser människors närvaro på ett väldigt intimt och direkt sätt i de fotavtrycken.
Men när lämnades fotavtrycken här?
Hur gamla är de här fotavtrycken?
Det finns ingen teknik med vilken vi kan datera dem direkt.
Så nationalparksförvaltningen samarbetade med lantmäterimyndigheten
för att söka efter fler bevis.
De hittade en guldgruva.
Lager på lager av avtryck från djur och människor långt tillbaka i tiden.
Bland dem fanns frön från ett vattengräs.
De fröna kunde kol-14-dateras.
Resultaten var häpnadsväckande.
Vi vet att fotavtrycken fanns här i tusentals år.
Åtminstone från 23 000 år till 21 000 år tillbaka i tiden.
Wow…
Upptäckten av mänskliga fotavtryck i White Sands är ett stort steg framåt
när det gäller att förstå hur Amerika befolkades.
Vi ser helt ovedersägliga bevis på att det fanns människor i New Mexico
under djupaste istid, för så mycket som 23 000 år sen.
Det är bevis på att långt innan det gick att ta sig söderut i Amerika
genom den isfria korridoren, så fanns det redan människor här.
FÖR 22 860 ÅR SEN
Det förändrar Amerikas historia och hela världens historia.
De är människor precis som vi,
men människor som är dolda bakom tidens skynke.
Vårt uppdrag är att dra bort det skynket
och återupprätta kontakten med våra förfäder och vårt avlägsna förflutna.
Fotavtrycken är särskilt viktiga för urbefolkningen i området.
Kim Pasqual-Charlie från Pueblo of Acoma-stammen
var konsult här under den banbrytande upptäckten.
Berätta om Acoma-stammens förhållande till landet här.
Hur länge har ditt folk levt här?
Finns det myter och traditioner om ditt folks ursprung?
Ja. Vår ursprungshistoria började nånstans i det norra området.
Under våra vandringar har den historien förts vidare mellan generationerna.
Vi bodde där och där, och till slut stannade mitt folk här.
Vi har levt i sydvästra USA väldigt länge.
För Kim och hennes folk är fotavtrycken mycket mer än arkeologiska lämningar.
Dina förfäder lämnade sina fotavtryck här.
-Och du var med om att hitta dem. -Ja. Det går inte att beskriva det.
Vi är här för att se var vår förfader en gång gick här på jorden.
Och för att lägga mina händer i barnens små fotavtryck.
-Förstår du? Det blir väldigt känslosamt. -Ja.
Jag är ledsen, men det är bara…
-Ibland vill man börja gråta. -Absolut.
Men när fotavtrycken är uppe vid ytan,
kommer samma erosion som avslöjade dem att långsamt börja sudda ut dem igen.
De här fotavtrycken, som berättar om ditt folks urgamla närvaro här,
är också ömtåliga och kan lätt försvinna.
Om kanske 50 år kommer nästa generation inte att kunna se fotavtrycken.
-Ja. -Men historierna lever kvar.
Våra historier lever kvar.
Men det karga landskapet väcker frågor. Varför kom alla djur och människor hit?
Kom ihåg att Nordamerika såg annorlunda ut under istiden.
Den norra delen av kontinenten var täckt av is.
Den här delen av New Mexico såg väldigt annorlunda ut.
Vid en första anblick verkar den här öknen med sina små buskar och stora sanddyner
vara obarmhärtig och utomvärldslig.
Men om vi går tillbaka till istiden såg det väldigt annorlunda ut här.
Tularosasänkan var en enorm färskvattensjö som kallas Oterosjön.
Den var omgiven av växtlighet.
Den tidens mammutar, trögdjur och kameler kom till vattenhålet
för att äta sig mätta på gräs och träd.
Som vi nu vet följde människor efter dem.
Att fastställa fotavtryckens ålder var ett komplext vetenskapligt problem.
David och ett team av experter letade efter bevis i över tio år.
När de publicerade sina fynd i tidskriften Science 2021
var inte alla reaktioner positiva.
Med allt som är så unikt och ovanligt måste man ha många vetenskapliga belägg.
Kol-14-dateringen av fröna ifrågasattes.
Men teamet bekräftade sina resultat med andra prover från pollen och sediment.
Det tystade kritikerna.
Finns det fortfarande de som ifrågasätter dateringen till 23 000 år sen?
Utan en tidsmaskin lär det alltid finnas kritiker.
Men förutom alla de här dateringarna…
Om man tittar ser man fortfarande mammutavtryck
en, en och en halv meter över fotavtryck av människor.
Det finns fler mammutavtryck under dem,
så megafauna och människor har levt tillsammans här under tusentals år.
Upptäckten i White Sands kan lösa ett förbryllande förhistoriskt mysterium:
Varför Amerikas megafauna plötsligt dog ut…
…för mellan 13 000 och 11 000 år sen.
Arkeologernas förslag är att människor jagade all megafauna och slaktade dem.
Jag känner inte till några jägarkulturer som frivilligt skulle utrota sitt byte.
Tanken att människor var ansvariga för att megafaunan dog ut
har alltid känts ganska bisarr för mig.
Avtrycken här bevisar att människor och de djuren levde samtidigt
under åtminstone 10 000 år innan de dog ut.
Jag tycker att en mycket bättre förklaring till varför istidens megafauna dog ut
är den globala katastrof som ägde rum för ungefär 12 800 till 12 900 år sen,
under yngre dryas.
Plötsligt sjönk den globala temperaturen och havsnivån höjdes,
och jorden blev väldigt snabbt en extremt besvärlig plats att leva på.
Vi kallar det den forntida apokalypsen.
Nordamerika drabbades hårdast,
vilket kan förklara både varför megafaunan dog ut
och de stora luckorna i mänsklighetens historia här.
De nya bevisen gör att vi måste tänka om när det gäller hur Amerika befolkades.
Arkeologer börjar bli allt mer öppna
för möjligheten att människor har levt här mycket längre.
Vi har bara skrapat på ytan av det som vi kan lära oss.
I hela sydvästra USA kommer man att hitta fynd som är lika gamla som i White Sands.
Ni har öppnat en dörr till det förflutna som ingen har gått igenom förut.
Paradigmskiften sker inte på ett ögonblick.
Det är ansamlingen av belägg som avsätter ett gammalt paradigm,
och som öppnar folks ögon för nya möjligheter.
Det är det vi ser i Amerika nu.
Upptäckten här i White Sands är en del av en mycket större historia,
en global historia, som jag har undersökt i över 30 år.
Om vi vill skingra den dimma som omgärdar vårt avlägsna förflutna
måste vi se mycket djupare och längre tillbaka än nånsin förut,
här i Amerika, där tidslinjen blir allt äldre med varje ny upptäckt.
De här nya upptäckterna följs inte bara av arkeologer.
-Så, Keanu… -Graham.
Vi ska prata om det förflutna. Varför är det förflutna viktigt för dig?
Ja, du vet… Jag minns att jag var väldigt nyfiken som barn.
Nu när jag har vuxit upp,
handlar det om en grundläggande känsla av: "Vilka är vi?"
Ja. Det som har drivit mig att göra det här i över 30 år…
…är att försöka hitta nåt slags källa.
-En källa till vad då? -Källan till vilka vi är.
-Och tidslinjen… -Den är helt felaktig.
Det är därför fotavtrycken i White Sands blev så viktiga för mig.
Min känsla är att 23 000 år är början. Vi måste mycket längre tillbaka.
Ja, jag har samma känsla.
Vi står på randen av att återupptäcka en stor del av vårt förlorade förflutna.
På sätt och vis är Amerika den plats där den historien utspelar sig.
Det är en spännande tanke.
Jag tror att du har fått ett uppdrag att undervisa och kanske skapa förståelse.
Kanske det…
Problemet med Amerika är att vi har glömt väldigt mycket av vårt förflutna.
Min roll, så som den är, har varit
att försöka återfå en del av det förlorade minnet.
När jag tänker på det förflutna så, låter det spännande.
Absolut. För mig är det förflutna ett stort mysterium.
Det handlar inte om vad vi vet, utan om vad vi inte vet.
Det finns enorma områden och möjligheter som inte har utforskats.
Ja…
Vi måste börja leta efter belägg där vi kanske aldrig har letat förut.
Under istiden var norra Nordamerika en frusen ödemark.
Man måste leta nära tropikerna, nere vid ekvatorn.
Där var det varmt, behagligt, näringsrikt, gästvänligt.
Kanske i en stor region som man länge såg som arkeologisk ödemark.
Där börjar man avslöja häpnadsväckande hemligheter om mänsklighetens förflutna.
Det här är Amazonas.
AMAZONAS
Det är över sex miljoner kvadratkilometer av tät, ogenomtränglig regnskog.
Den enorma ytan utgör ett stort mysterium
i den mänskliga historiens hjärta.
Lite i taget börjar vi inse hur enormt det mysteriet egentligen är.
Under årtionden menade arkeologer
att Amazonas enda invånare var små stammar av halvnomadiska jägare och samlare.
Ungefär som de som fortfarande lever i regnskogen idag.
Men jag tror att den förhärskande synen är felaktig.
Jag är på väg till västra Brasilien och delstaten Acre.
Som stora delar av Amazonas var området länge täckt av vidsträckt regnskog.
Tills man började bränna stora områden för att göra plats åt boskapsrancher.
Att komma till Amazonas är både upplyftande och deprimerande.
Den enorma mängd mark som har kalhuggits
är en pågående modern katastrof utan en enkel lösning.
Men när man har röjt nya landområden har det lett till nåt helt oväntat.
Jag ska träffa dr Alceu Ranzi.
Han är paleogeograf och började tidigt studera Amazonas istidsfauna.
Han vill visa mig ett mysterium som har förblivit olöst fram till idag.
Bergochdalbana.
Här uppifrån kan man inte undgå att lägga märke till skövlingen.
-Man kan se hur mycket man har röjt. -Väldigt mycket.
Om 20 år kommer all skog ha försvunnit.
Men röjningen har öppnat ett litet fönster till ett stort mysterium.
1986 flög dr Ranzi över det här området när han såg en skymt av nåt oväntat.
Jag kom till Rio Branco med reguljärflyg. Jag satt vid fönstret.
Jag tittade ner på omgivningarna så här, och då såg jag en stor cirkel.
"Herregud, vad är det?"
Planet flög så snabbt, att den snart hade försvunnit.
Han insåg det inte då, men under de få sekunderna såg dr Ranzi nåt som,
om våra gamla idéer om Amazonas stämmer, helt enkelt inte borde finnas.
-Wow. -Ja.
Enorma geometriska former, upp till 300 meter i diameter.
De hade byggts av diken och jordhögar. Nu kallar vi dem geoglyfer.
-Fantastisk design. Herregud. -Fantastisk design. Och så stora.
-Enorma. -Ja, enorma.
Ja.
-Vackert. Så vackert. -Vackert.
Det jag ser är en fyrkant i en oval.
Titta. En till.
-Ja. De är överallt. -Överallt.
En till här, och en här.
Wow… Helt otroligt.
Den perfekta geometrin kan bara ses från hundratals meter upp i luften.
Men på nåt sätt skapades allt det här av människor med båda fötterna på jorden.
Det här väcker en känsla av djup respekt.
Hur kunde de veta hur det skulle se ut uppifrån?
En mäktig upplevelse.
Jag har besökt många tempel, pyramider och heliga platser runt om i världen,
men det här känns väldigt speciellt. Väldigt speciellt.
Det berör mig på djupet. Jag…
Jag tittar på nåt majestätiskt.
Det är som att dra bort ett skynke från Mona Lisa.
Plötsligt ser jag nåt som jag inte visste fanns där.
Det hade stor känslomässig påverkan på mig.
Det var som om dåtidens folk talade direkt till mig:
"Titta vad vi kunde skapa. Underskatta oss inte."
"Vi var vetenskapsmän."
När du berättade för arkeologer om det här fenomenet, vad sa de då?
Den första var en berömd arkeolog.
Jag visade henne fotot,
och hon sa: "Var är det nånstans? I Amazonas? Det är omöjligt."
"Är det omöjligt? Titta på fotot. Hjälp mig. Jag vet inte vad det är."
Bevisen går inte att förneka. De täcker en yta stor som West Virginia.
Först tänkte man att kullarna kunde vara försvarsvallar.
Men här finns inget som tyder på krig.
Diken är innanför kullarna, så de är inte vallgravar.
Det finns inget som tyder på att de använde som boplatser.
Det är omöjligt att inte spekulera när vi ser geoglyferna i Amazonas.
Varför? För att det inte finns nånting som kan säga varför de skapades.
Vi vet inte varför.
Hur många tror du att det finns i hela det här området?
-Tusentals. -Tusentals?
-Tusentals. -Okej.
Det väcker många frågor. Hur gamla är de här geometriska byggnadsverken?
Är de äldre eller yngre än den regnskog som dolde dem så länge?
Hur många människor krävdes för att bygga dem?
Vilka färdigheter krävdes för att leda arbetet?
Det här är inte nytt. Det här är skapat av människor som har gjort det förr.
Jag skulle gärna vilja veta vad de tänkte när de skapade det här.
-Ja. -Det krävdes mycket resurser och energi.
Geoglyferna är ett mysterium som många forskare nu försöker lösa.
Nere på marken ska vi träffa professor Martti Pärssinen,
en arkeolog och antropolog från Helsingfors universitet.
Han har letat efter svar tillsammans med dr Ranzi i 20 år.
Vi har ju ett enormt fenomen här. Det är inte litet.
Fenomenet visar på kunskap om geometri. De måste också ha varit välorganiserade.
Ja, för många av dem är väldigt komplicerade.
De måste ha planerat byggandet och hur de skulle organisera arbetet.
ARKEOLOG & ANTROPOLOG
Efter att ha undersökt hundratals geoglyfer
har professor Pärssinnen upptäckt ett avgörande belägg, som pekar på
vilken typ av samhälle som byggde strukturerna.
Det fanns upphöjda vägar som band samman många av geoglyferna.
Området är fullt av vägar. Jägare och samlare bygger inte vägar.
De behöver inte det.
Det krävs ett samhälle med mycket högre abstraktionsnivå,
och förhållanden mellan människor. Det måste vara ett komplext samhälle.
-Och man väntade sig inte det här? -Nej, det var en överraskning för oss.
För att ta reda på mer om byggarna
har professor Pärssinens team börjat gräva ut områdena runt geoglyferna,
bland annat den här, som kallas Tequinho.
Vilka arkeologiska lämningar har ni funnit i byggnadsverken?
I Tequinho har vi hittat 40 000 keramikskärvor.
Skärvorna var omkring 2 000 år gamla.
Byggnadsverken själva har daterats till för ungefär 2 500 år sen.
Men keramiken var oväntat sofistikerad.
Det mesta är av hög kvalitet och polykrom keramik.
Så polykrom keramik är ganska avancerad?
Ja, polykrom keramik anses vanligen kräva en civilisation.
Den mångfärgade keramiken
har oväntade paralleller med en annan gammal kultur
som var känd för sin kunskap om geometri.
De gamla grekerna.
Historiker och arkeologer brukar hävda att grekerna var först med geometri,
men tydligen måste vi tänka om.
Jag tror att du har rätt. Geoglyfkulturen är från precis samma tid
som det fanns en arkeologisk period i Grekland
som har kallats den geometriska tiden.
GREKLAND - AMAZONAS
Att två kulturer så långt från varandra skapade geometrisk konst
och sofistikerad keramik ungefär samtidigt verkar vara mer än bara en slump.
GREKLAND - AMAZONAS
Det är fascinerande att se idéer utvecklas parallellt hos helt oberoende kulturer.
Ja, precis.
Jag menar inte att det fanns kontakt mellan Grekland och Amazonas.
Men kan båda ha ärvt den kunskapen från en mycket äldre civilisation?
En som färdades på jorden i tidens natt, och som lämnade spår efter sig överallt?
Arkeologer förklarar det genom att säga:
"Vi har alla samma sorts hjärnor, så vi kommer alla att göra samma saker."
Att man gjorde samma saker samtidigt på vitt skilda geografiska platser
kan förklaras av vår gemensamma neurologi. Jag är rädd att jag inte köper det.
Det är uppenbart att det måste finnas en bakgrundshistoria.
Det har inte plötsligt dykt upp en natt.
Hur långt tillbaka kan man spåra det här områdets förhistoria?
Finns det belägg för att de här platserna var speciella före geoglyfernas tid?
Det är en bra fråga. Vi grävde ner till en meters djup,
och efter det försvann keramiken. Men jag såg att träkolen fortsatte.
Vi gick allt längre ner och började ta prover för kol-14-datering
och till slut kunde vi fastställa
att många av de här platserna etablerades redan för 10 000 år sen.
Jösses. Wow. I det avlägsna förflutna.
-Ja, precis. -Fascinerande.
FÖR 2 500 ÅR SEN
För 10 000 år sen, inte långt efter istidens slut…
FÖR 10 000 ÅR SEN
…verkar de här platserna redan ha haft stor betydelse för människorna här.
Det fyller ut bilden.
På sätt och vis är det vi ser den senaste inkarnationen
av en väldigt långvarig bosättning och ett väldigt långvarigt projekt.
Vi har belägg för en välorganiserad, sofistikerad civilisation här,
som har alla kännetecken på en högtstående civilisation.
Det här är verkligen banbrytande forskning när det gäller att förstå vår historia.
Vi måste tänka om helt när det gäller hur vi ser på Amazonas,
och hur vi tänker på forntida civilisationer.
Det här är en av de mest spännande upptäckterna de senaste 100 åren.
Det är verkligen speciellt.
Och arbetet är långt ifrån över.
Vi är nu medvetna om ett fenomen som vi inte kände till för 20 år sen.
Nästa fråga är hur många det finns. Hur många såna här figurer finns det?
Hittills har man upptäckt över 1 000 geoglyfer bara i Acre-regionen.
En dryg mil från flygfältet hoppas professor Pärssinen kunna lägga till fler,
i en outforskad del av skogen nära en geoglyf som kallas Fazenda Cipoal.
Vår kunskap upphör vid skogens gräns. Nu vill vi veta vad som finns där inne.
För att se vad som finns under träden,
använder teamet en teknik som ser genom dem.
Lidar.
Med det här systemet kan vi rensa bort vegetationen
och få resultat från marken.
Då kan vi se den exakta topografin.
Med lidar kan man se vad som finns under träden utan att hugga ner dem.
Man behöver inte hugga ner regnskogen eller förstöra nånting.
Fabio De Novaes Filho är den som ska undersöka skogen med sina lidar-drönare.
Vi ska flyga på 80 meters höjd.
LANTMÄTARE
Vi kanske kan få 100 till 200 punkter per kvadratmeter.
-Det är utmärkt. -Vi får en väldigt precis topografi.
Drönaren skickar ner laserstrålar mellan löven och mäter höjdförändringar.
Datan används för att skapa en 3D-karta över området, som visar alla anomalier.
Drönarna kommer att förändra arkeologin från grunden.
Medan teamet försöker se vad som finns under trädtäcket,
undersöker jag en annan fråga.
Varför byggde man geoglyferna från början?
Vid arkeologiska utgrävningar får man inga svar på varför nånting skapades.
Men de urfolk som lever här har kunskap och minnen,
som kan sprida ljus över de här byggnadsverkens betydelse.
Jag är vid geoglyfen Jaco Sá för att träffa en av dess väktare.
Antônio Apurinã tillhör Apurinã-folket.
Han arbetar på FUNAI, Brasiliens urbefolkningsbyrå.
Apurinã är ett folk
vars ursprung är nära knutet till naturen och till jorden.
Vad anser Apurinã-folket om de här byggnadsverken?
Vad känner ni för dem?
Nu står vi på en plats…
…som jag har väldigt stor respekt för.
För oss är det en helig plats.
Den skapades inte för krig eller för försvar.
Den skapades för att uttrycka nåt som finns i vår kultur.
Om de geometriska formerna inte har praktiska syften,
antyder den ansträngning som krävdes för att skapa dem ett högre syfte.
Det kan finnas ledtrådar i Apurinã-folkets andliga traditioner.
Så vi skulle kunna jämföra det här
med en av Apurinã-folkets cirklar,
där de dansar för att ära en avliden hövding eller schaman,
eller nån annan viktig person i byn som har dött.
Vi ser den här platsen som en plats som välkomnar oss
när vi har lämnat den materiella världen.
Det här synsättet delas av många ursprungsfolk i Amazonas än i dag.
Efter döden påbörjar vår själ en resa
som slutar i en tillvaro i ett liv efter detta.
Den här tanken finns över hela världen,
och man har byggt strukturer som ska hjälpa själen på sin väg efter döden.
Vi kan ta pyramiderna som ett exempel.
Jag känner inte till en enda pyramidformad struktur i världen
som inte har att göra med tanken på döden och själens resa till livet efter detta.
Det är särskilt tydligt i de gamla egyptiska pyramiderna,
men det är lika tydligt i pyramiderna i Amerika och i Mexiko.
Det är intressant att höra Antõnio berätta
att Amazonas geoglyfer kan ha haft ett liknande syfte
för dem som först skapade dem för många tusentals år sen.
Tillbaka på flygfältet är det dags att se om vår lidar-undersökning
har upptäckt ännu fler såna här heliga platser under trädtäcket.
-Berätta vad du har hittat, Fabio. -Vi undersökte området med lidar.
-Ser ni? Träden? -Ja.
Och nu…
-Wow… Otroligt. -Wow…
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu