LEE SI-AN
CHUNG YOU-JIN
KIM MIN-SEOL
BAE JI-YEON
KIM HYE-JIN
KIM A-RIN
PARK HAE-LIN
KIM TE-HWAN
KOOK DONG-HO
JANG THEO
KIM JEONG-SU
YUK JUN-SEO
AN JONG-HOON
SINGLE'S INFERNO
Hvordan har andre dag i Paradis vært?
-Andre dag i Paradis? -Ja.
Sover du?
"Sover du?"
Det er latterlig.
Er det sant?
Ikke tale om.
Sover du?
Nei.
For en lettelse.
Gudskjelov.
Hvordan har din andre dag i Paradis vært?
Min andre dag i Paradis?
Hvordan havnet vi to dager i Paradis?
Jøss.
Hvordan kom vi tilbake hit?
Fordi du vant og kom på førsteplass.
Det stemmer.
-Føler du at det var verdt det? -Hva da?
Hva synes du?
Det var skuffende.
-Skuffende? -Vi fikk ikke pratet så mye.
Jeg vet det.
Jeg følte at det var en viktig dag i dag.
Gjorde du?
Jeg er usikker.
Jeg vet ikke
hva du føler nå,
for å være ærlig.
Vi har knapt pratet sammen.
Jeg lurer på
om du ikke er nysgjerrig på meg lenger.
Den tanken streifet meg.
Kanskje det er fordi du bare er trøtt.
Det er sånn jeg har…
…tenkt om det.
Likevel
tror jeg at jeg prøvde hardt.
Ja.
Men fra ditt perspektiv
så jeg for trøtt ut…
-Ja. -Så det plaget deg?
-Er det riktig? -Ja.
Utstrålingen din var ikke den samme som i går.
Akkurat.
Er ikke typen som uttrykker meg verbalt.
Å uttrykke meg med ord er ikke min greie.
Er det slik tøffe gutter viser følelser?
Jeg skjønner det ikke helt.
Jeg klarer ikke å venne meg til tempoet her.
Hvordan kan man ta så store beslutninger på en dag eller to?
Nei, jeg ber deg ikke om å bestemme deg.
Vil bare vite hvordan du har det nå.
Jeg har det bra nå.
Da kan du vel behandle meg bedre!
Det er bare sånn jeg er. Hva skal jeg gjøre?
Men jeg skal gjøre mitt beste.
Du kan være snillere.
Vær snill med meg.
Har jeg noen gang vært snill med deg?
Ja, det var du i går.
-Var jeg? -Ja.
Greit.
Vil gjøre mitt beste.
Ikke high five!
-Ikke rett tidspunkt. -Gi henne en klem.
Hvorfor er du på Si-ans side nå?
Hvorfor gjør han det?
Han gjør sånn!
Kyuhyun har vært tålmodig med ham.
Han kanaliserer Si-an akkurat nå.
Gir en high five mening nå?
"Ålreit, kom igjen!"
Det er latterlig.
Ikke high five!
Så irriterende.
Jeg tror ikke et ideelt forhold
er noe man kan tvinge frem.
Tror ikke det.
Særlig ikke et romantisk et.
Jeg skjønner.
Men å være i et forhold handler om å finne noe felles.
Det er sant.
Vi har forskjellig bakgrunn.
-Både du og jeg. -Ja.
Ikke sant?
Jeg sier bare at vi må prøve litt hardere.
Om det er mulig selvsagt.
-Du og jeg har noen likheter. -Ja.
Vi er ulike på mange måter også.
Skal gjøre mitt beste.
Jeg skal jobbe med å være litt snillere.
Dekk deg til.
Skal vi legge oss?
Ja.
Det gjør vi.
Jeg likte den samtalen.
Jeg forstår begge to.
Selv om det var frustrerende til tider, og det var øyeblikk jeg ikke likte,
var samtalen de nettopp hadde veldig fin.
-Den var ideell. -Bekvem og naturlig.
Den var fin.
Som Si-an sa,
handler et forhold om å gjøre en innsats for å tilpasse seg hverandre.
Det må man gjøre.
Men å ville fikse noen, eller at noen skal forandre seg,
er ikke det du bør tenke på.
Du kan ikke forme noen til den personen du vil at de skal være.
Folk endrer seg ikke, eller blir drastisk annerledes.
Det tror jeg ikke.
Det er tøft.
Det er ikke første gang hun sier dette.
-Nei. -Hun har sagt det samme.
-Hun repeterer det. -Ja.
Men jeg tror det er sånn.
Selv om de vet at de ikke passer helt sammen,
trekkes de mot hverandre.
-Ja. -Riktig.
En morsom ting Jun-seo sa, var:
"Har jeg noen gang vært snill med deg?"
Det var…
De klikker ikke helt.
Utrolig at han kunne si det til henne.
-"Jeg er ingen snill type." -Ikke lett å si.
Han følger opp med high five.
Men ærlig talt,
det ville ikke kledd Jun-seo om han prøvde å oppføre seg søtt som Jeong-su.
Si-an ber om for mye for å forvente det.
Hun vet at han ikke er en sånn person.
Og hun falt for den han var.
Da vil den ene at partneren skal endre seg.
Og den andre sier…
"Sånn jeg er."
De sier: "Du pleide å være sånn."
De sitter alltid fast i fortiden
-og tar opp ting fra den gang. -Ja.
Jun-seo tenker: "Jeg har ikke endret meg. Har alltid vært slik. Er jeg annerledes?"
Det er starten på forholdet deres, så de har forventninger til dette.
Det er sant.
DAG 8
De er på samme rom.
-De er der sammen nå. -Stillheten.
Det er Min-seol.
Er hun her for å få ut frustrasjonene sine?
Min-seol?
Hei.
Ville være sammen med dere.
Har du bestemt deg?
Jeg?
Jeg…
Ja?
Jeg skal fortsette.
Med Jun-seo?
Bra. Det er kult.
Men…
Han dro til Paradis med Si-an
for å bekrefte følelsene sine for henne.
Den beste måten å vite på, er å spørre når han kommer.
Jeg skal spørre når han kommer tilbake,
men jeg gruer meg til det.
Vet ikke hvordan jeg tar det opp.
Jeg sliter med folk som ham.
Jun-seo må fortelle meg det nå, ikke sant?
Selvfølgelig.
Vi hadde også noe på gang mellom oss.
Han må avklare ting, så jeg kan få orden på følelsene mine.
Må jeg lide på denne måten?
Jeg anbefaler å spørre ham og ta det opp først.
Spørre om hva?
Spør jeg: "Skal vi drikke Johnnie Walker?"
"La oss drikke litt Johnnie Walker…"
Hva er best: "Vil du" eller "La oss"?
Jeg synes: "La oss drikke litt Johnnie Walker."
Det høres søtere ut.
Vi øver.
-På hva? -Noen kan være Jun-seo.
-Øve? -Ok.
Jeg begynner.
Sett i gang.
Jun-seo, vi må prate.
-Ok. -Vi prater.
Greit.
Vi går.
-Vi går og setter oss. -Setter oss ned.
Hun er utrolig.
Hvorfor?
-Fortsett. -Setter oss.
-Hvordan var Paradis? -Tja…
Koste du deg?
-Vi pratet om ditt og datt. -Det er så gøy.
Drakk du Johnnie Walker?
Vi later som han ikke gjorde det.
-Herregud. -Hun er bedårende.
Han drakk ikke noe, ok?
Du spurte om jeg ville dra til Paradis.
Ja, si det og si at han ga deg feil inntrykk.
"Jeg har ikke peiling."
"Jeg er så forvirret." Det skal jeg si.
Du er morsom.
-Det er sykt. -"Seriøst."
"Jeg fikk ikke sove i det hele tatt, Jun-seo."
"Hvorfor spurte du meg om jeg ville dra?"
"Hvorfor så du på meg som du skulle velge meg?"
Si at du ble opprørt.
-Som: "Jeg ble opprørt." -"Jeg ble opprørt!"
Ja. "Jeg trodde det ble meg."
"Vennene mine trodde jeg dro."
"Vi sa til og med ha det."
-Bra! -Jeg bør si det.
-Det er bra. -Er det?
Elsker det.
-Er det greit? -Det er min stil.
Du er så bedårende.
Takket være Min-seol
er stemningen der
-så mye lysere. -Ja.
Det liker jeg.
-Det er forfriskende. -Ja.
Energien hennes er positiv.
Ha det.
Jeg fikk dopaminrush. Det var sprøtt.
Er du trøtt?
Len deg mot meg.
Jøss, vi er over skyene.
Jeong-su.
-Hvorfor sitter de sånn. -Ikke sant?
Om jeg var Jun-seo, ville jeg byttet plass.
Ta en lur.
Får sove litt.
I helikopteret så jeg hodet hennes på Jun-seos skulder.
Så…
Siden jeg har en tendens til å være litt konservativ,
var det vanskelig å akseptere det,
og jeg tok meg selv i å tenke mye.
Han er den konservative typen.
Hvis han har vanskelig for å akseptere det,
forventet han at hun lente seg på ham?
Konservativ eller ikke,
om en kvinne jeg er interessert i hviler på skulderen til en annen mann…
-Det ville plaget meg. -Ja.
-Det er irriterende. -Han kan begynne å tenke:
"Hun er mer interessert i Jun-seo enn i meg."
-Absolutt. -Ja.
Jeg ser faktisk på Jeong-sus reaksjon som et positivt tegn,
for når han er sjalu på den måten,
betyr det at han har ekte følelser for henne.
Men selv om Jeong-su har ekte følelser for Si-an,
har han gitt henne et klart og tydelig svar på hva han føler
og uttrykt dem for henne?
Nei.
Han er trygg på følelsene nå.
Men det vet ikke Si-an nå.
-Det gjør hun ikke. -Nei.
-Riktig. -Det har ikke ordnet seg.
Dette ble bra.
-Ja, det er fint. -Ja.
Jeg synes dette er fint også.
Dette er søtt.
-Theo… -Han ser så tynn ut.
-Han er blitt mager. -Han ser utslitt ut.
Ikke overraskende.
Er det Si-an ved deg?
-Jeg tok det bildet. -Ja.
Du var flink.
Blomsterringen jeg ga henne.
Dere ser ut som et par.
Det er så kult.
Du savner henne.
Hva?
Du savner Si-an, ikke sant?
Ti stille.
-Hva er det? -Gi meg bildet. Henger det opp.
Han savner Si-an sånn
at han stirret på det som han ville gråte.
-Jeg gjespet. -Gi oss et.
Ville spørre.
Jeg gjespet.
Si-an dro til Paradis, så…
Men hvem vet om det å dra til Paradis får følelsene til å vokse eller ikke?
Eller vil ting forbli likt?
Det er usikkert.
Jeg prøvde å ikke bli utålmodig.
Hvor er alle?
Vi er tilbake.
-Nei. -Vi er tilbake.
-Jeg ville ikke hilse på dem sånn. -Ok.
Må oppføre meg pent for å matche antrekket mitt.
Elegant og grasiøst.
Du har mislyktes alt.
-Takk for at du bar bagen min. -Selvsagt.
-Ikke noe problem. -Ha det.
Skal jeg åpne døra for deg?
Si-an tar den.
Tusen takk.
Hvordan var det? Jeg lurer sånn.
-Oss? -Ja.
Det var kjempegøy, jeg koste meg veldig.
-Vi er blitt nære i Inferno. -Akkurat.
-Hun lytter. -Ja.
Ja.
Å dra til Paradis etter å ha blitt nære gjorde det mer behagelig og morsomt.
-Det føltes annerledes og avslappende. -Tviler ikke.
-Han er morsom. -Dere kommer godt overens.
Ja, bedre enn forventet.
Vi tullet mye med hverandre.
Jeg skjønner.
Forventet ikke det etter å ha sett ham i Inferno.
Det var sånn.
Da var vi tomme for vann.
På tide å besøke Hye-jin.
Nå kommer hun.
-Det er henne. -Hye-jin?
-Hei. -Hun er her.
Her kommer hun.
Kom igjen, baby.
-Hvorfor er dere tilbake så tidlig? -Ja.
Hva gjorde dere i går?
I går? Vi spiste ramyeon og festet sammen.
Ja, og alle pratet sammen.
Må ha vært koselig.
Theo var noe for seg selv i går.
Han var noe for seg selv.
-Hvorfor? -Det var måten han pratet på.
Akkurat.
Theo…
Theo.
Nei.
Nei?
Hadde dere det gøy?
Var det gøy?
Det var gøy, men…
Jeg vet ikke.
Han var nok bare trøtt.
Jeg vet ikke. Alt i alt var det bare…
Jeg hadde litt for store forhåpninger siden vi hadde det så fint dagen før.
To dager på rad?
Ja, siden vi dro to dager på rad, hadde jeg nok forventet mer.
-En mer følelsesmessig forbindelse? -Kommunikasjon.
Jeg tror jeg ville at vi skulle uttrykke oss mer.
Jun-seo er ikke akkurat den varme og kjærlige typen.
-Ikke sant? -Ja.
-Han er "tøff". -Ja.
Han er et villdyr.
"Et villdyr".
Han sier alltid: "Du".
Ja. "Du, gjorde du det?"
"Du, gjorde du det?"
Så det var ikke bare til meg.
-Jeg ble lei meg for det. -Jeg også.
Så jeg måtte minne ham på å bruke navnet mitt.
-Akkurat. -Han fortsatte å si "du".
-Kaller han deg det? -Han er alltid…
-"Du, hva gjorde du?" -"Du". Ja.
-Det var bare… -Akkurat.
Jeg spurte også.
"Er du alltid sånn, eller er du for bekvem med meg?"
Spurte ham i Paradis.
Han forteller meg at han liker ting.
-Ja. -Men…
Jeg er usikker på om han mener det.
-Jun-seo? -Sier han liker ting.
-Akkurat. -Ja.
"Ja, jeg likte det, det var hyggelig." Men det er alt.
Det er det samme med meg.
Han er sånn med meg også.
Det er alt han sier. "Det var hyggelig", og det er det.
Herregud, det er ikke bra.
Jeg vet ikke. Så det er litt…
Han sa at han likte meg, men det føles ikke ekte.
Sa han at han likte deg?
Skjønner hva du mener.
-Hvorfor føles det ikke ekte? -Hva?
Hvorfor føles det ikke ekte?
Jeg vet ikke.
Kanskje han bare var trøtt i går, eller kanskje jeg forventet for mye.
Eller kanskje Jun-seo og jeg har forskjellige tilnærminger til ting.
Jeg sa det til ham.
Jeg fortalte ham hva jeg ikke likte
og spurte om han kunne være litt varmere og snillere.
-Han sa han skulle prøve. -Ok.
-Sa han skulle jobbe med det, -Akkurat.
Snakket dere om sånt?
Da er han forelsket i Si-an.
Visste ikke at dere pratet om sånt.
Men… Det glemte jeg nesten.
Vi spiste.
Vi spiste sammen.
Og vi snakket om ting,
og han sa noe sånt som: "Min-seol har vært i tankene mine."
Eller noe sånt som: "Jeg tenker på henne."
Er det sant?
Min-seols navn ble nevnt, og jeg ble så forfjamset.
Herregud, Kim Min-seol.
Hun begynte å glise.
Hvorfor er hun så tydelig?
Ingenting som har skjedd før, betyr noe.
Min-seols navn ble nevnt, og jeg ble så forfjamset.
Jeg bare: "Jøsses."
Jeg trodde Jun-seo bare så på meg som en lillesøster,
men å høre at han fortsatt tenkte på meg i Paradis…
Jeg synes synd på Si-an, men det gjorde meg glad.
Hadde vanskelig for ikke å smile.
Men jeg har også noe å dele.
Han kom bort til meg og spurte om jeg ville bli med til Paradis.
-Gjorde han? -Ja.
Han spurte om jeg ville dra.
Han sa han liker å drikke whisky, og at han liker Johnnie Walker.
Jeg sa: "Vi drikker neste gang vi drar til Paradis sammen."
I går hørte jeg at han drakk whisky.
Så jeg spurte ham om det.
Han sa: "Har ikke hatt Johnnie Walker ennå."
-Det sa han. Det er derfor… -I all verden?
Så jeg forventet å dra til Paradis i går.
Fikk forhåpninger.
Vi tok til og med farvel.
-Akkurat. -Ja.
-Men så valgte han Si-an. -Jeg trodde han valgte Min-seol.
Jeg ble så sjokkert.
Så hvis jeg får sjansen til å prate med ham,
vil jeg virkelig spørre om hvorfor han kom til meg.
Men…
På vår første tur til Paradis
følte jeg meg veldig presset og stresset.
Hadde mye å tenke på.
Men noe Jun-seo sa da, festet seg hos meg.
"Du trenger ikke velge meg. Jeg velger deg."
Sa han det?
Han sa det.
-I forgårs? -Ja.
-På den første Paradis-daten? -Ja, på den første Paradis-daten vår.
Men da vi spiste dagen etter,
sa han at han tenkte på deg.
Hvorfor sa han det?
Han fokuserte ikke på daten.
-Men hvorfor… -Kanskje han var trøtt.
Hvorfor skulle han si det?
Hvorfor sa han at han tenkte på meg?
Han så ulykkelig ut hele tiden.
-Kjenner du den pinlige følelsen? -Ja.
Da vi var ferdige med å spise,
sa han: "Vi drar", og reiste seg opp.
-Vi pratet ikke mye. -Hva?
Hva i all verden?
Seriøst.
Nettopp.
Denne forvirringen jeg føler er vel ikke feil?
Jeg holder vel ikke på å bli gal?
Så interessant.
Ja, det er det virkelig.
Interessant.
Herregud.
Jeg tror dette kan være noe som får Si-an til å vakle igjen.
-Den samtalen på rommet deres. -Ja.
For den personen hun trodde var helt fokusert på henne,
har visst sagt
-lignende ting til Min-seol. -Ja.
-Hun kan overtenke igjen. -Ja.
Jeg tror ikke Min-seol prøvde å lage bråk.
Det var ting hun var oppriktig nysgjerrig på,
og hun slapp bare alt ut.
-Ja. -Ikke sant?
Hun hadde ikke sagt så mye
før Si-an sa at Jun-seo tenkte på henne.
Da rant alt ut av henne.
-Ja. -Da nevnte hun Johnnie Walker.
-Hun lyver ikke. -Nei, det er sant.
Men fra Si-ans perspektiv kunne hun helt klart misforstå.
Jun-seo er bare…
Nå skvatt jeg.
I dag skal kvinnene spille et spill
for å vinne en date i Paradis.
Ikke tale om.
Utrolig.
Samle dere ved bassenget.
Hvorfor er det bassenget igjen?
Utrolig.
-Jeg ble plutselig stresset. -Jeg blir stresset igjen.
Vær så snill.
Må få dem til å falle uti.
Du har rett.
De dytter nok hverandre uti.
Der kommer de.
Dette er for brutalt.
Jeg er redd.
Vær så snill, jeg ber deg.
-Jeg er redd. -Jeg har lyst til å dra.
-Dytte folk uti? -Mulig.
Jeg har aldri vært så nervøs før.
Samme her.
I dag skal kvinnene konkurrere i et spill om en date i Paradis.
De tre beste vinnerne i rangert rekkefølge kan velge hver sin mann
å ta med på en date til Paradis.
Dagens spill heter
"Dytt av bøyen."
Er det bøyen?
Må vi dytte den?
-Vi går på… -Vi står på den.
Skal vi dytte oppå den?
Kvinnene stiller seg oppå bøyen og venter.
Når det blåses i fløyta, skal de prøve å dytte hverandre av bøyen.
Det risikable med dette spillet
er at vi får se noen herlige øyeblikk, men også noen pinlige.
Jentene vil konkurrere knallhardt denne gangen.
Hae-lin, A-rin og Min-seol går for seier.
-Du har rett. -Det vil bli ondskapsfullt.
-Herregud. -Hva skal vi gjøre?
De tre vinnerne av de innledende rundene går videre til finalen.
La meg komme til finalen.
Parene avgjøres ved å trekke baller.
Hvis tre personer velger samme farge,
vil de ha en trekamp i den innledende runden.
Ok.
-En trekamp… -Det blir den vanskeligste.
-Parene blir avgjørende. -Det er sant.
Jeg vil bare unngå Si-an.
Kim A-rin trekker den første ballen.
Ikke trekampen.
-Grønn. -Kim A-rin, grønn.
Hva er det?
Chung You-jin, rød.
Velg en ny farge.
Lee Si-an, grønn.
Det kan bli en trekamp.
Hva?
Kim Hye-jin, grønn.
Hva?
Det blir trekamp!
Du store min!
GRØNN A-RIN, SI-AN, HYE-JIN
Det er sykt.
Vær forsiktig med meg.
Det blir ikke enkelt.
Vi har en trekamp alt.
Ja, det er sant.
Park Hae-lin, gul.
Kim Min-seol, gul.
-Hae-lin, jeg vil til Paradis. -Jeg også.
-Og jeg. -Skjebnen er grusom.
Jeg vil også dra.
Bae Ji-yeon, rød.
RØD BALL - YOU-JIN VS. JI-YEON
Jeg er så redd.
-Ikke la oss bli etterlatt i dag. -Nei.
-Vær så snill, la oss dra. -Ja, vi må slutte.
Har ikke noe valg. Én av oss blir.
Jeg kjemper mot Si-an.
Først er det de som valgte rød ball.
Chung You-jin og Bae Ji-yeon.
Vennligst klatre opp på bøyen.
-Lykke til. -Kom igjen!
-Lykke til! -Det går bra.
Jøss, det er iskaldt.
Må være kaldt.
Den er glatt.
Ji-yeon, jeg er redd.
Er du god i sport?
Er du? Det tror jeg.
Men jeg har aldri prøvd noe sånt før.
Jeg vet ikke hvem som vinner. Trener ikke Ji-yeon mye?
-Begge ser atletiske ut. -Gjør de?
You-jin har sterke bein, hun kan holde balansen.
Ja.
Jøss, du ser så stabil ut.
Hvorfor er du så stabil?
Jeg er så redd.
Bare noe hun sier.
Tenk om hun plutselig endrer seg?
Gjør dere klare.
Lykke til.
Herregud.
"Jeg er redd."
"Jeg er så redd!"
Ji-yeon!
Jøss, kvelertak?
Det er kvelertak.
Jøss, Ji-yeon!
Ji-yeon!
Det er skummelt.
Det er så gøy!
Nei!
-Ji-yeon! -Ji-yeon!
Lugger hun henne?
Jøss, Ji-yeon!
Ji-yeon!
Kile, kile.
Poeng for å være søt.
Kile, kile.
Nei!
Det funker ikke.
Herregud!
Nei!
Vent!
Nei!
Bae Ji-yeon er eliminert.
Vinneren er Chung You-jin.
-Bra jobba. -De er tøffe.
Unnskyld.
Hun brukte hodet.
Jøss, dette er intenst.
Dette spillet er morsomt.
-Ji-yeon vant i søthet. -Enig.
"Kile, kile" var så sjarmerende.
Bra jobba.
De som plukket gul ball, Park Hae-lin og Kim Min-seol.
-Kom igjen! -Vennligst klatre opp på bøyen.
Dere klarer det.
To som er ivrige etter å dra, er oppå igjen.
Dette spillet.
Min-seol og Hae-lin er desperate.
-Ja. -Nettopp.
-De må vinne. -Ja.
-De to liker forskjellige gutter også. -Ja.
Hvorfor oss?
Jeg vet det.
Jeg har ikke vært i Paradis på flere dager.
Jeg aner ikke hva som skjer på utsiden.
Jeg må vinne i dag og dra til Paradis med Jun-seo.
Har ikke annet valg enn å avgjøre ting.
For det første er jeg ganske sterk.
Og jeg er høy, så jeg tror det er en fordel.
Jeg har hjertebank.
Gjør dere klare.
Hun er sterk.
-Hun er i posisjon. -Hva? Er det over alt?
Skal hun bare dytte sånn?
Senk posisjonen!
Kom deg ned!
Hae-lin tuller ikke!
-Nei, Min-seol! -Ta leggen hennes, Min-seol.
Grip leggen. Kom deg ned.
Bra!
-Hun har snudd på flisa! -Er det sant?
Hun følger instruksene.
Du klarer det!
-Bra! -Litt til!
Begge kan vinne.
-Dytt! -Kom igjen!
-Dytt! -Dytt henne!
-Dytt! -Kom igjen!
-Orker ikke mer. -Å nei.
Hun er utslitt.
Hun er oppe.
Hun løftet henne…
Nei!
-Å nei! -Å nei!
Spagat!
-Jeg skal ikke uti. -Nei!
Nei, jeg skal ikke uti!
Jeg skal ikke uti!
Nei, jeg skal ikke uti!
Jeg skal ikke uti!
-Kvelertak. -Hun holder ut!
Herregud!
Nei, jeg skal ikke uti!
Jeg skal ikke uti!
Nei!
Min-seol!
"Jeg skal ikke uti!" Herregud!
Ja, ikke fall uti.
Nei!
Min-seol!
Kim Min-seol er eliminert.
Vinneren er Park Hae-lin.
-Hun er så sterk. -Ja.
Jeg er sliten.
Vår stakkars yngste deltager.
Det var intenst.
Hun prøvde så hardt.
-Bra jobba. -Du var flink.
Du var så flink, Hae-lin.
Hun ser så skuffet ut.
-Jeg er nysgjerrig på trekampen. -Ja.
Vi har alle tre forskjellige personer i tankene, så…
-Jeg er så nervøs. -Jeg er mer nervøs.
Det er bare din skyld!
Jeg er så nervøs.
Seriøst.
De som plukket grønn ball,
Kim A-rin, Lee Si-an og Kim Hye-jin.
Vennligst klatre opp på bøyen.
En trekamp blir ikke lett.
-De tar nok Si-an først. -Enig.
-De to andre gjør det. -Ja.
Fordi hun virker sterk.
-Ja. -Hun har god fysikk.
Det er sant.
Jeg klarer dette.
Kom igjen, Lee Si-an!
Heldiggris.
Kom igjen.
-Dere klarer det. -Kom an, Hye-jin!
Begynn når det blåses i fløyta.
Gjør dere klare.
Hva i all verden?
Hva?
Herregud!
Begge to?
-Hva i all verden? -Hva?
Herregud!
Ingen spøk.
Kim A-rin er eliminert.
-Ser du? Spillet er over. -Ja.
Hun hadde ikke en kjangs.
Nei, jeg vil ikke.
-Vent litt. -Ok.
-Ok. Reis deg. -Vent!
Vær barmhjertig med meg.
Hun kan dytte til nå.
-Vær grei mot meg, ok? -Ok.
Ok?
Hun er så skummel.
Hun var brettet som et papir.
Nei!
-Kom deg opp, Hye-jin! -Hold ut!
Herregud, se på dem.
-De sparker. -Hva skjer?
Hye-jin er flink.
Jeg blir sliten av dette.
Hold ut!
Vent litt.
Vent. Jeg er utslitt.
Dere ser ut som slavejegere.
Vent litt.
Du må sette deg.
Nei!
-Å nei! -Herregud!
Hun gled! Nei!
-Hva? -Holdt hun seg fast?
Hun er som en tumleleke.
Hun falt ikke uti!
Hun overlevde.
Du må bare dytte!
Litt til!
-Sånn, ja! -Dytt!
Hei, jenta mi.
De er fantastiske! Seriøst.
Det er utrolig.
De må være utslitte.
Fall uti, da.
Jeg er så sliten.
-Gi alt. -Det er så slitsomt.
-Dere klarer det. -Trodde jeg skulle dø.
-Hold ut. -Hold ut!
-Kom igjen! -Kom an!
Bruk de siste kreftene!
Hun kan bli dyttet uti.
-Vent. -Hun holder seg fast igjen.
Kast henne uti!
Nei!
Løfter hun henne?
Er det mulig?
Kast henne uti!
Nei!
Hold ut.
Kim Hye-jin er eliminert.
Vinneren er Lee Si-an.
Nei.
-Si-an er veldig sterk. -Det er hun.
-Det var alvor. -Episk kamp.
En episk kamp.
Du var kjempeflink.
Seriøst. Herregud.
Du var for sterk.
Den siste runden blir en trekamp.
Chung You-jin, Park Hae-lin og Lee Si-an.
Kom og gjør dere klare.
Kom igjen.
De må være utslitte.
Jeg klarer ikke å se på.
Armene mine er døde.
Dong-ho, dra og ha det gøy.
Jeg blir her, så kos deg.
Hae-lin er flink.
Du må ha lange lemmer for å kunne bruke
styrke i bevegelsesområdet.
Men Si-an ble nettopp ferdig med den siste kampen.
-Hun er nok sliten. -Ja.
Så jeg sa vi skulle ta henne først som et lag, og så kjempe.
Fordi de begge vil dra med Dong-ho.
Begynn når det blåses i fløyta.
Gjør dere klare.
Hva i all verden?
De gikk mot hverandre i stedet.
Det er Dong-ho.
En kamp om Dong-ho.
Hva i all verden?
Jeg trengte bare at You-jin falt uti.
Så fort det begynte, kom Hae-lin rett mot meg.
Det ble en kamp om Dong-ho.
Pokker ta. Nei.
Hva gjør du, Hae-lin?
Så la meg.
"Så la meg."
"Jeg er redd."
Så la meg.
Hae-lin er så flink.
-Hun kan spille. -Hun er outsideren.
Herregud, nei!
Nei! Ikke bli dyttet!
-Hva i all verden? -Jøss!
-Er de på lag? -De dytter henne.
Herregud, nei!
Nei! Ikke bli dyttet!
-Å nei! -Kroppen hennes er vridd.
Nei! Ikke bli dyttet!
Chung You-jin er eliminert.
Jeg fikk et slag i magen,
og jeg ville holde meg fast, men det slo luften ut av meg.
Så kom Si-an og jeg falt uti.
Hae-lin er så sterk.
Hun snudde henne rundt.
Det er i bunn og grunn over.
Det er skummelt.
Herregud.
Jeg må berømme Si-an.
-Seriøst. -På slutten…
Det er skummelt.
Herregud.
Park Hae-lin er eliminert.
Vinneren er Lee Si-an.
En skummel dame.
Nå er jeg plutselig redd henne.
Hun er en kriger.
Det var strategisk.
Så bedårende.
Kvinnenes spill for å vinne en date i Paradis.
Her er den endelige rangeringen.
På førsteplass er Lee Si-an.
På andreplass er Park Hae-lin.
På tredjeplass er Chung You-jin.
De tre beste kvinnene fra dette spillet
vil i ettermiddag velge hver sin mann å dra til Paradis med.
Si-an er utrolig.
Det var den mest intense kvinnekampen vi har sett.
-Den var utrolig. -Ja.
-Hun vant trekampen også. -Ja.
Det var gøy.
Det likte jeg virkelig å se.
Var som å se på gjørmebryting for menn.
Det var intenst.
Si-an er nok som skapt for Paradis.
-Det er skjebnen hennes å være der. -Ja.
Er det?
Er ikke hun den eneste som har dratt til Paradis hver eneste dag?
Hun velges ofte, vinner spill og er sterk.
Ingen slår henne.
-Det går ikke. -Hun er overmektig.
Men jeg var nysgjerrig på hvorfor Si-an prøvde så hardt.
Som førsteplassvinner velger hun noen å dra sammen med.
Ønsket hun den retten til å velge?
Jeg tror det bare var konkurranseinstinkt.
Tror du?
Nei, jeg tror det er noen hun vil dra med.
Nå er det bare noen få dager igjen.
Hun trenger å få bekreftet følelsene sine
for den hun vil ha.
-Jeg tror ærlig talt… -Jeong-su?
Til slutt
-vil Si-an ende opp med Jeong-su. -Ja.
Grunnen til at hun kjempet så hardt for å vinne…
-…finner vi snart ut. -Ja.
-Vi fikk også kampen om Dong-ho. -Ja.
Vi så to kvinner som slåss mot hverandre over Dong-ho.
Hae-lin sa kvelden før
at hun var fast bestemt på å dra med Dong-ho.
-Hun så mest desperat ut. -Ja.
Blikket i øynene og holdningen hennes viste at hun var fast bestemt på Dong-ho.
-Nettopp. -Ja.
Min-seol virket desperat også.
-Ja. -"Jeg skal ikke falle uti."
-Ingen kjempet halvhjertet. -Nei.
Si-ans innledende kamp var som en finalekamp.
-Ja. -Nettopp.
-Jeg ble trist og stille da jeg så det. -Ja.
Klarte heller ikke å se på. Det var skummelt.
Forventet ikke at Hae-lin var så flink.
Hun sa hun var sikker på at hun ville gjøre det bra i spill.
Kom You-jin på tredje?
Ja, det stemmer.
Så hvis ikke Hae-lin velger Dong-ho,
er det en kjangs for at You-jin velger ham.
Om hun koste seg med Jeong-su i går, er det mulig hun velger ham.
-Gøy i går? -Hva?
Var det gøy?
Hun er komiker.
Hun er sjarmerende.
Lurer på følelsene hennes.
-You-jin? -Vi hadde dobbeldate i går.
-Hadde dere? -På puben.
You-jin og Jeong-su så ut til å ha det gøy.
-Stemningen mellom dem… -Klikket de?
De kom best overens.
-Men ikke sånn. -Hvem velger hun?
Virkelig?
-Vi er venner. -Føles hun som en venn?
De er gode til å fleipe.
Ja.
Men det avgjørende er hvem Si-an velger.
Jeg er så nysgjerrig.
Hvis Si-an velger Jeong-su, kan ikke You-jin velge ham.
Jeg har ikke sett Si-an og Jeong-su sammen så ofte,
jeg vet ikke hva som skjer.
Kanskje derfor hun velger ham.
-Ja. -Nettopp.
Jeg tror hun velger Theo.
Det kan være et tegn på at hun har tatt en avgjørelse.
-Til slutt… -Det er greit å bestemme seg nå.
Ja, men hun kan fortsatt føle seg forvirret.
Hvis jeg var i Si-ans sted,
ville jeg bare valgt hvem jeg ville,
enten det var Jun-seo, Theo eller Jeong-su.
-Ja. -Hun gjør det.
Hun virker som typen til å gjøre det.
Det er ingen grunn til å komplisere ting nå.
Jeg tror ikke det er nødvendig å vurdere noen andre.
Si-an er i en vanskelig situasjon.
Hun må ha mye å tenke på.
Spill er ikke vår sterke side.
Nei.
Hvordan så jeg ut i kampen? Var jeg for desperat?
Du så faktisk pen ut.
-Å ja? -Ja.
-Veldig. -Men på slutten…
-Skulle ikke grepet benet hennes. -Nei.
Hvorfor ba han meg gjøre det? Han hadde ikke peiling!
Ta leggen hennes, Min-seol.
Grip leggen. Kom deg ned.
Hvorfor ba han meg gjøre det? Han hadde ikke peiling!
Jeg burde dyttet henne, men han sa jeg skulle ta beinet.
Det er så morsomt.
Det er litt skuffende.
-Jeg er så skuffet. -Ja.
Men så lenge vi prøver vår beste, er det greit.
Du har rett.
Jeg ga alt, men det gikk ikke. Jeg forsøkte jo.
Jeg gjorde mitt beste. Det gikk bare ikke. Jeg kan ikke gjøre noe med det.
Alt handler om flaks. Med motstander også.
Ja.
Vi gjorde vårt beste.
-Ja. -Man kan ikke kontrollere
det som skjer til slutt.
Istedenfor å vinne fordi noen var snille med deg…
Ja.
Det er bedre å tape etter å ha gjort sitt beste.
Det er sant.
Er det alle de som tapte?
Du har rett. Alle ble eliminert.
Jeg lurer på hvem Si-an velger i dag.
-Jeg tror det blir Theo. -Hun velger Theo.
Ja.
Jun-seo har dratt to ganger alt.
Ja.
Jeg håper ikke Jun-seo drar til Paradis i dag.
Hei.
Du har pyntet deg.
Vil du gå på rommet vårt?
Der borte.
Hvor?
Vi går dit.
Vi går dit. Der er det fint.
Ok.
Si-an, det er bare to dager igjen.
-Tiden flyr. -Vet det.
-Ja. -Herregud.
Har du mye å tenke på? Eller får du ting på plass?
Jeg vil spørre om tilnærmingen min har lagt for mye press på deg.
Nei da.
Jeg sier alltid til de andre at Theo ikke legger press på meg.
Ok. Jeg ville bare spørre deg om det.
Etter å ha kommet tilbake i går, eller etter hvert som tiden går…
Hvis følelsene dine for Jun-seo har vokst mer enn for meg,
så kan handlingene mine gjøre deg ukomfortabel.
Du ville uroet deg for han.
Derfor ville jeg spørre hva du føler.
-For å være ærlig… -Ja?
Etter to turer til Paradis med Jun-seo,
er det sant at følelsene mine for ham har vokst.
Ok.
Men jeg har jo ikke valgt ham heller.
Nei.
Ærlig talt…
Det er så vanskelig å prate med deg om dette, men…
Ja.
Jeg tenkte det var bedre å høre det fra meg enn fra andre.
Ja.
-Legger jeg for mye press på deg? -Nei, Theo.
Skal jeg fortsette? Tenker du fortsatt på meg?
Du må si det. Jeg liker at ting er tydelige.
Hvis jeg har lavest prioritet av oss tre,
presser jeg deg ikke mer, med mindre jeg er nummer to.
Det er bare to dager igjen.
Du må bestemme deg raskt. Vær tro mot deg selv.
Jeg var tro mot meg selv og valgte å si det.
Jeg…
-For meg… -Ja?
…er det Jun-seo og…
Vel…
-Jeong-su. -Ja. Ok, jeg er nummer tre.
-Det er de to. -Ok, takk.
Theo…
Jeg ville høre det.
All flørtingen jeg har drevet med,
-gjorde den deg ubekvem? -Nei, jeg likte det.
Akkurat.
-Theo, du var… -Ja?
Herregud, jeg er bare…
Jeg gikk på for fullt fra starten av,
så jeg visste at jeg kunne bli såret.
Nei, du uttrykte alltid følelsene dine til meg,
så jeg følte meg tiltrukket av deg også.
Men jeg har fortsatt å dra
-til Paradis. -Ja.
Vi var fysisk fra hverandre.
Det stemmer.
Det ble vel ute av øyet, ute av sinn.
Ja, jeg er enig.
Det var den største faktoren for meg.
-Akkurat. -Ja.
Men helt ærlig,
det er ingen grunn til å gråte eller ha dårlig samvittighet.
for jeg angrer ingenting.
I den virkelige verden sier jeg fra når jeg liker noen.
Men jeg pleier ikke å falle for folk så dypt og raskt.
Jeg er ikke en som forelsker meg lett.
Har lurt på hvorfor jeg har følt det sånn.
Måten jeg behandlet deg på…
Ja?
Det var det samme da jeg forelsket meg første gang.
-Akkurat. -Derfor falt jeg for deg så fort.
Så jeg angrer ingenting.
Jeg gjorde alt. Jeg ga deg til og med blomster.
Få se ringen din.
Blomsterringen din.
Er den ikke pen?
"Jeg savnet deg."
-Jeg drar. -Ha det.
Ta med denne.
Jeg hogger ved for deg.
Jeg skal lage varm mat til deg.
-Ok. -Skjønner du?
Jeg var takknemlig.
Det var spesielle øyeblikk og følelser for meg også.
Herregud.
Tok ikke med lommetørklær.
Herregud.
Jeg angrer ingenting, og jeg takker deg.
Hva feiler det meg?
Når du tenker på meg,
håper jeg at du husker meg som en med et uskyldig hjerte
og som behandlet deg som sin første kjærlighet.
Ja, selvfølgelig.
Derfor er jeg enda mer lei meg.
Jeg var veldig glad og…
Herregud.
Jeg er så lei for det, Theo.
Det går bra.
Da hun sa de ordene og gråt,
følte jeg meg mer lettet og litt bedre.
Men jeg ble lei meg.
Men det er derfor jeg likte henne.
Hun er ærlig om hva hun føler.
Hun er klar på hva hun liker og misliker.
Slutt. Hva driver du med?
Hvilken vei skal vi gå?
Jeg vet ikke.
Jo, du er kjekk.
Takk. Du er pen.
Vel…
Jeg er lettet.
-I Inferno… -Ja?
Jeg føler vi ikke fikk vært så mye sammen, så jeg er lei meg.
Det er litt…
Jeg sa jeg var lei for det.
Jeg fortalte Theo at jeg avviste ham.
Men det gjorde mer vondt, for det var Theo.
Han presset meg aldri,
og han uttrykte alltid ærlig hva han følte for meg.
Derfor var det enda verre å avvise ham.
Jeg ble så trist.
-Hun vet hvor bra person han er. -Ja.
Da hun avviste ham…
Hun ble så lei seg
-og fikk dårlig samvittighet. -Ja.
En mann som sier at han elsker dem som de var hans første kjærlighet…
-Det var så kult. -Ja.
Fikk tårer i øynene da han sa det.
-Så mye… -Jeg ble rørt.
Han elsket henne som sin første.
Herregud.
Når du elsker uten å holde tilbake sånn,
angrer du ikke selv om det tar slutt.
-Nei. -Seriøst.
Hvis du ga alt du hadde,
vil du ikke angre på noe når ting tar slutt og du går videre.
Theo er bemerkelsesverdig.
Han har nok funnet ro nå.
-Ja. -Du har rett.
-Si-an glemmer ham ikke. -Hun vil tenke på ham.
-Hun vil tenke på ham i livet sitt. -Ja.
Theo får virkelig folk til å tenke.
-Alt bra, Min-seol? -Hva?
Alt bra med deg?
-Ser det sånn ut? -Nei.
Du så ikke bra ut.
Jeg føler meg nedfor nå.
Gå og prat med Jun-seo nå. Han gikk nettopp inn på gutterommet.
-Spør ham direkte og få oppklart ting. -Ja.
-Det er bedre enn å lure. -Det er ærlig.
-Kan jeg prate med ham etter middag? -Det kan bli rart da.
Det er best å gjøre det nå. Det synes jeg.
-Jun-seo ser også ut til å tenke mye. -Ja.
Er det sant?
Greit, jeg går og spør.
Vil du prate?
-Jeg? -Ja.
Det så ut som du hadde mye å tenke på.
Ikke egentlig.
Er det sant?
Det er hun som har mye å tenke på.
Folk sier at det er så fint her.
Det er ikke ille.
Her er det beste stedet.
-Er det? -Ja.
Du er nok veldig skuffet.
-Jeg? Det er jeg. -Ja.
Det hadde vært fint om du kunne dra oftere til Paradis.
Derfor var jeg så bestemt på å vinne dagens spill.
Akkurat.
-Men jeg mislyktes totalt. -Ja.
-Hvorfor det? -Ikke sant?
Du skulle prøvd hardere. Jeg skulle gitt deg flere tips.
-Jeg ga alt jeg hadde. -Ja.
Er du blitt bortskjemt?
Hva prater du om?
Du har vært mye i Paradis.
-Nei. -Du trenger ikke dra i dag.
Slutt å dra.
Du har dratt nok.
-Jeg må ikke dra til Paradis. -Nei.
Men det kan likevel såre.
-Følelsene dine? -Ja.
-Hvorfor skal du bli såret? -Hvis…
Det å ikke kunne dra til Paradis er ikke problemet.
Akkurat.
Det er som det er.
-Hva sa du? -Hva?
Hva prater du om alene?
"Hva prater du om?"
Du har visst mye å tenke på.
-Jeg? -Ja, jeg ble…
-Jeg ble bare veldig nysgjerrig. -Ja.
Derfor ville jeg prate.
Nysgjerrig på hva?
-Etter at alle dro i går… -Ja?
Jeg vil vite hvorfor du ville prate med meg.
-Jeg pratet om dette med Si-an også. -Ja.
Jeg sa det til henne.
Først så jeg på Min-seol som en lillesøster.
-Ja. -Men jeg sa jeg tenkte på henne.
Akkurat.
Jeg sa til henne at jeg ikke helt hadde funnet ut hva jeg følte om det.
Jeg sa det under middagen i går da jeg ikke trengte det.
-I går? -Ja.
Men jeg er ikke nysgjerrig på hva du gjorde i går.
Jeg vil vite hvorfor du kom til meg.
Jeg sa jo det var det Si-an og jeg pratet om.
-Kan du ikke prate om det? -Nei, at jeg har tenkt på deg.
-Skjønner. -Derfor ville jeg prate.
Men jeg valgte Si-an, fordi jeg har sterkere følelser for henne.
For å oppsummere: Jeg pratet med Si-an og tilbrakte mer tid sammen med henne,
og til tross for litt tøffe tak,
klarte jeg til slutt å bekrefte følelsene mine for Si-an.
Jeg har godtatt følelsene mine.
Det jeg er nervøs og bekymret for nå,
er at jeg skal gi alt til Si-an og likevel ikke være nok for henne.
Og
jeg prøvde også å være ærlig,
men viste et øyeblikk at jeg var ubesluttsom.
Det er opp til Si-an nå.
-Han uttrykte seg tydelig her. -Ja.
Det var derfor jeg begynte å lure på
om jeg virket som en vennlig lillesøster for deg.
Det tenkte jeg først.
Men i mellomtiden ble jeg litt splittet og forvirret.
Etter at vi kom fra Paradis?
-Ja, da vi kom tilbake. -Ja.
-ble du splittet og forvirret? -Ja, jeg ble forvirret.
Hvorfor? Hva var grunnen?
Min andre gang i Paradis var sammen med deg.
-Ja. -Så…
Hadde noen å sammenligne deg med.
-You-jin. -Ja, for å være ærlig.
-Ja. -Så…
Prøvde ikke å sammenligne.
Men de to situasjonene begynte å overlappe hverandre.
Jeg likte det mye bedre andre gangen.
-Akkurat. -Ja.
-For å si det enkelt. -Ja.
Maten smakte bedre, og samtalene våre var så morsomme.
Jeg tenkte: "Er ikke dette bedre?"
Ja.
-Det var grunnen. -Ja.
Akkurat.
Sånn var det.
Jeg ante ikke at du var splittet.
-Jeg pleier ikke å vise det utad. -Nei.
Derfor viste ikke jeg det heller.
Men jeg tenkte på deg hele tiden.
Jeg har bare vært i Paradis med deg.
Jeg vet det.
Jeg hadde det så gøy sammen med deg.
-Har ikke blitt så kjent med de andre. -Nei.
Jeg er fortsatt i den posisjonen, og jeg tror ikke jeg vil finne ut mye mer.
Nei.
Så jeg kommer til å fortsette å velge deg.
Sånn er det bare.
-Jeg prøver ikke å presse deg. -Nei.
Jeg føler meg ikke presset.
-Gjør du ikke? -Det er bare…
Så føl litt press.
Det er ubehagelig.
Er det?
Nei.
Jeg har også prøvd å være ærlig, så…
Ja.
Forstår hvordan du har det.
Men…
Du skal ikke føle deg presset.
Men jeg vil at du skal tenke på meg.
Håper du ikke føler deg ubekvem i mitt nærvær.
-Ok, det skal jeg ikke. -Nei.
-Det er ok. -Gjør det samme.
Istedenfor ukomfortabel,
får jeg dårlig samvittighet.
Jeg skjønner.
Jeg ønsket å prate om det.
Jeg er glad for samtalen.
Om du ikke drar til Paradis i dag, kan vi bare spise middag.
"Kan vi bare spise middag."
Og vi kan prate mer.
Minnene mine med Jun-seo kommer til å sitte igjen lenge etterpå.
Jeg er takknemlig.
Det er derfor jeg har et kjærlighet-hat-forhold til ham.
Når jeg sier "kjærlighet-hat", mener jeg kjærlighet og hat!
Det gjør meg rasende.
Hva kan du gjøre? Jeg må bare tåle det.
Hun er så bedårende.
Hun er babyen Min-seol! En liten baby.
Med bare en dag eller to igjen
-begynner ting å ordne seg. -Ja.
-Jun-seo har gjort ting klart. -Ja.
Min-seol er ikke forvirret.
Nei, det er hun ikke.
Begge sa det beste de kunne si.
Hverken Min-seol eller Jun-seo
-vil bli forvirret. -Nei.
-Han vil fortsette fremover. -Ja.
Det er tøffere å vente på å bli valgt, enn å være den som velger.
-Det mener jeg også. -Ja.
I går, med Si-an…
Jeg holdt igjen med å uttrykke meg slik at jeg fikk dårlig samvittighet.
Det angrer jeg på.
-Holdt du igjen? -Ja.
Tempoet her er annerledes enn i verden utenfor.
Men tanken på at vi må ta et valg
og bli et par for å skape et resultat…
Jeg lurte på om det var mulig med den intensiteten dette stedet hadde.
-Det er ikke lett. -Nei.
Jeg kommer definitivt til å fortsette med Si-an nå.
-Er du sikker? -Ja.
-Du har bestemt deg? -Ja.
Hvem skal du velge?
Jeg?
-Men… -Herregud.
-Fortsett. -Jeg er virkelig…
-Hva? -Jeg er veldig…
Jeg tok dette mer alvorlig enn jeg trodde.
Jeg vet det.
-Ja. -Du holder på å gråte nå.
Ja.
Å være interessert i flere personer samtidig er…
Det er tøft å takle.
Det er ikke noe som er mulig utenfor.
Men her er det mulig.
Men jeg hadde følelser for flere personer samtidig,
så jeg følte at jeg var…
-Veldig… -Overveldet?
Nei, ikke overveldet.
Jeg følte meg forferdelig.
-Ikke tenk sånn. -Jeg vet det.
Men det er sant.
-Ja. -Men…
Det endres fra dag til dag.
Og hver eneste lille handling de gjorde,
-fikk følelsene mine til å endres så fort. -Ja. Så sant.
Herregud, det må gjøre deg sprø.
I løpet av disse få dagene…
Men det er fortsatt… Ja.
Når jeg er i et forhold,
liker jeg å tilbringe mye tid sammen og være kjærlig.
Jeg liker å ha interaksjoner som er veldig kjærlighetsfylte,
selv om de er litt teite.
Men Jun-seo virker ikke
som en varm og vennlig type.
Så jeg tenkte at hvis vi datet, kunne det oppstå problemer.
Jeg kan bli veldig opprørt. Det var det jeg tenkte.
Du kan ikke endre noens personlighet.
Det er forvirrende.
Så…
Jeg vet ikke.
Føles som hodet mitt eksploderer.
Hun er veldig bevisst på forskjellene deres.
Hun vet at personligheter ikke endres.
Hun vet det.
Men jeg tror Jun-seo ville vært søt i et forhold.
Menn som er bryske, men som handler med kjærlighet, er også sjarmerende.
-Veldig sjarmerende. -Ja.
Problemet for Si-an var måten han pratet til henne på.
Det var vanskelig å tolerere for Si-an.
Uansett sa Si-an at hun ville velge én av de to.
-Ja. -Jun-seo eller Jeong-su.
Ja.
Men vil hun prøve med Jeong-su en siste gang?
Jeg tror det.
-Jeg tror hun velger Jeong-su. -Ja.
Hva tror du? Han er uenig.
Hvorfor tror jeg det blir Jun-seo?
Grunnen er at hvis hun hadde det fint med Jun-seo i går,
som på deres første date i Paradis,
ville hun valgt Jeong-su i dag.
Men gårsdagen var skuffende.
Ville det ikke vært raskere
å dra igjen med ham i dag for å se om hun har følelser for ham?
I stedet for å sjekke Jeong-su igjen og så sammenligne ham med Jun-seo,
og bli forvirret over valget…
-Jo. -Det er enklere å bli sikker på Jun-seo
og heller droppe ham igjen.
Jeg er enig.
Ville jeg gjort.
-Jun-seo? -Ja.
Hun bør velge Jun-seo.
Denne logikken er fornuftig.
-Si-an tenker kanskje annerledes. -Si-an er ikke en logisk person.
Nei.
Hennes første Paradis-date var med Jeong-su.
Det gjorde stort inntrykk på henne.
Jeg er usikker. Magefølelsen min sier Jeong-su.
-For å bli sikker… -Ja.
For å bekrefte følelsene.
Heller enn å angre på valget,
-drar hun én gang til. -Hun vil bekrefte.
Så avgjør hun.
Men hvis hun velger Jeong-su,
tror jeg det betyr at hun definitivt er forelsket i ham.
I denne situasjonen tror jeg ikke hun ville gjort noe dumdristig
og dratt med Jeong-su igjen for å finne ut hva han føler på nytt.
Enig. Hun uttrykte følelsene sine tydelig overfor Theo.
Ja.
Ok. Hva med deg, Hanhae?
Jeg tror også det blir Jeong-su.
Da vedder vi.
Taperne spanderer middag.
Høres greit ut.
Hvorfor vil du tape penger?
-De velger ikke endelige par ennå. -Jeg er selvsikker.
Hun er sikker.
Høres bra ut.
-Vi deler på tre. -Det er greit.
Har ingen anelse. Jeg lurer på hvem Si-an vil velge.
Tror hun overrasker alle med valget.
Er det sant?
Går hun imot forventningene?
INFERNO KL. 17.00
Nå skal vi sette sammen parene som skal dra på date i Paradis.
Guttene er nok nervøse.
De skjelver nok.
-De har hjertebank. -Føler det.
-De dunker så fort. -De lurer på: "Er det meg?"
Vi starter med førsteplassen, Lee Si-an.
Vennligst velg personen du vil dra på date med i Paradis.
Det blir Jun-seo.
-Ja. -Det tror jeg også.
Den personen jeg vil dra til Paradis med, er…
Etter min andre date med Jun-seo,
innså jeg hvor forskjellig hans personlighet er fra Jeong-sus.
Jun-seo er den tøffe typen,
mens Jeong-su er mer av den søte, milde typen.
Ville jeg foretrukket en som er snillere?
Eller skal jeg følge hjertet mitt i stedet?
Selv om de ikke er like snille,
skal jeg dra med noen jeg liker å tilbringe tid med?
Det er det jeg er usikker på.
Hun er usikker.
-Helt klart. -Ja.
Men dette høres ut som om hun heller mot Jun-seo.
Ikke sant?
-Hun er tiltrukket av ham. -Hun liker ham mer.
Vent nå litt.
Hvorfor er vi så nysgjerrige på hvem Si-an vil date?
Jeg har det travelt nok som det er,
men jeg vil finne ut hvem hun skal på date med.
-Er så nysgjerrig. -Ja.
-Jeg blir helt nervøs. -Ja.
Den personen jeg vil dra til Paradis med, er…
Lee Si-an har valgt…
NESTE EPISODE
Jeg kan gjøre hva jeg vil.
Du må bare fortsette.
En kveld full av bekymringer.
Er det noe mer du vil spørre om?
Jeg er ikke typen som lurer på sånt.
Føltes som han ikke var interessert i meg.
Det var alltid deg fra starten av,
og det har ikke endret seg.
Du gjorde det mulig for meg å ta del i dette på alvor.
Dere skal nå ta det endelige valget.
Den personen jeg vil forlate Inferno med, er…
Tekst: Tina Livsdatter Bullen Ytreland