LEE SI-AN
CHUNG YOU-JIN
KIM MIN-SEOL
BAE JI-YEON
KIM HYE-JIN
KIM A-RIN
PARK HAE-LIN
KIM TE-HWAN
KOOK DONG-HO
JANG THEO
KIM JEONG-SU
YUK JUN-SEO
AN JONG-HOON
SINGLE'S INFERNO
Den jag vill åka med till paradiset är…
Yuk Jun-seo.
Se där!
Just det.
Det är logiskt att det är hans tur.
- Exakt. - Men…
Hon har redan varit där med Theo och Jeong-su.
Lee Si-an matchade med Yuk Jun-seo.
Ha så roligt.
…Yuk Jun-seo.
- Yuk Jun-seo. - Visste det.
Kom ut.
Då går vi.
Varför tog du så lång tid på dig?
Varför är jag…
…så generad?
Det känns konstigt att åka till Paradiset med dig.
Eller hur?
Jag trodde inte det här,
för jag uttryckte inte mina känslor så bra.
- Det gjorde du. - Gjorde jag?
Vilken lättnad.
Det här kan nog bli roligt.
De har hållit tillbaka båda två.
- Det här blir kul. - Jaså?
- Exakt. - För att…
De var försiktiga runt Jeong-su och Min-seol.
Nu kan de ha skoj utan att tänka på andra.
Dagens paradismatchning är över.
Att bli kvarlämnad känns…
Bittert.
Inte jättebra.
Man känner sig helt klart utsatt.
Stackars Theo.
Jaha, det är så…
- Så slutade det. - Theo…
Varför gick Theo ut för att se dem åka?
Han får väl sin chans?
- Minst en gång. - Hoppas det.
- En till chans för Theo. - Jag har börjat heja på Theo.
Det blev som vi trodde.
- Exakt som vi trodde. - Ja.
Nej, du trodde inte det.
- Nej, det är sant. - Inte jag heller.
Allvarligt.
- Visst? Jun-seo? - Nej.
- Han var oväntad. - Jag vet.
Hon gav ledtrådar.
Jag tänkte att det kunde bli Jong-hoon.
- Va? - Någon helt annorlunda.
Vad snackar du om?
- Jin-kyung, säg inte så. - Inte? Okej…
Förlåt.
PARADISET KIM A-RIN & KOOK DONG-HO
- Vi kör försiktigt. - Okej.
- Bilen låter otroligt. - Ja, motorn låter helt otrolig.
Mitt hjärta bankar.
Jag känner likadant.
När jag sätter mig i en fin bil börjar mitt hjärta banka.
Kan du luta dig fram lite? Bättre?
- Så där. - Tack. Så omtänksamt.
- Tiden flyger iväg, eller hur? - Verkligen.
- Vi är redan halvvägs igenom. - Jag kan inte tro det.
Mer än halvvägs.
Men min första gång i Paradiset.
Just det.
Vi korsar floden.
Dong-ho korsar…
Dong-ho korsar Dongho-bron?
Just det.
Jag kommer att minnas det när jag korsar bron.
Det är en stor ära.
Jag kommer att tänka på det här.
Det heter ju så. Dongho-bron.
Exakt.
Så betydelsefullt.
Det här känns som en dröm.
LEE SI-AN & YUK JUN-SEO
Tredje gången känns bra.
- Njut. - Ja, det känns bra.
- Vi har kommit halvvägs nu. - Ja.
Imorgon är redan dag sju.
- Jag är… - Vad?
Jag hade jättekul fram tills dag tre eller fyra.
- Ja. - Jag träffade folk, var i Paradiset…
Men nu förstår jag inte mina egna känslor.
Om någon undrar hur jag känner…
- Ja. - Jag vet inte svaret.
- Ja. - Så är det.
Det är förståeligt.
Jag fick plötsligt så många tankar…
Ja.
Så jag fick mindre energi.
- Jag förstår. - Ja.
Hon har många alternativ, så hon har mycket att tänka på.
Jag tror att hon börjat överväga sina alternativ noga.
I början ville hon ha skoj.
Men när hon träffade fantastiska människor började hon tänka lite djupare.
- Vilken mysig atmosfär. - Så fint.
- Ursäkta. - Åh, kaffe.
Det ser jättegott ut.
Tack för maten.
Tack.
Är det kycklinglår?
- Ja. Vill du ha? - Ja.
Okej.
Det är inte som kycklingbröst.
Tack.
Här är såsen.
Var det gott?
- Gott, va? - Jättegott.
Känns det bättre nu?
Jag är så glad.
- Är du säker? - Absolut.
Så vad är det för min?
Absolut.
Bra.
Du är äldre än jag, va?
- Hur gammal är du? - Tror det.
Jag är född 1996.
- 1996? - Ja.
Jag gissar att du är född 1998?
- 1999. - 1999?
Ja.
- Så då är du 26? - Du är yngre än jag trodde.
Jag är 25 just nu.
Tjugofem. Okej.
Så du är äldre.
Idag känns som en tillflykt.
- Visst gör det? - Ja.
Jag trodde inte det här.
- Ärligt talat. - Vadå?
Att jag skulle sitta här idag.
- Jag kände mig osäker. - Ja.
Jag trodde
att jag inte uttryckte mina känslor lika mycket som de andra.
Så jag vågade inte hoppas.
Men att sen se mitt namn.
Ja.
Jag blev lättad och förvånad.
- Jaså. - Ja.
Jag förväntade mig inte det.
Okej.
Igår…
Jag var tacksam att du sökte upp mig. Jag ville också prata.
Jag tyckte du var tydlig.
- Igår? - Ja.
Verkligen?
Varför svarade du inte på frågan?
Va?
Vem du ville till Paradiset med.
I GÅR KVÄLL
Så…
Vem vill du dit med, Jun-seo?
Till Paradiset?
Vad har du emot mig?
Jag tar en klunk.
Jag pratade länge med Theo
och fick ett hum om hur han känner för dig.
Så varför…
Jag försökte vara försiktig.
Jag vet exakt vem som är intresserad av dig,
så jag ville inte avslöja det under en dricklek.
Jag hade inte nämnt det tidigare.
Det var därför.
- Hon är nöjd. - Bra svar.
- Hon gillade hans svar. - Ja.
Han tänkte på sina rivaler.
Ja.
Ärligt talat
känns det som att jag döljer hur jag verkligen känner,
för de jag var i Paradiset med.
Varför?
Mina känslor skiftar.
De kanske tror att det är spikat…
Ja.
Eller missförstår det hela…
- Ja. - …innan jag bestämt mig.
- Just det. - Det är därför
som jag håller igen, även om jag vill uttrycka mig.
Jag förstår.
Så…
Efter idag
vill jag reda ut mina tankar snabbt…
Okej.
Och kunna uttrycka mig fritt.
Ja.
- Men… - Om jag gillar nån vill jag säga det.
Har du blandade känslor?
Jag har bara mycket att tänka på.
I början
var jag bara glad och hade roligt.
- Men nu… - Ja.
Jag är nervös.
- Jaså. - Ja.
Jag började känna så idag. Min energi rasade plötsligt.
Verkligen?
- Ja. - Jag fattar.
Men att vara konfliktfylld är en del av dig också.
Så tänker jag.
Du behöver inte fatta beslut än,
så lägg dem åt sidan.
Njut av den goda maten
- och trevliga samtal. - Okej.
- Vi har skoj bara. - Okej.
- Jag vill att du tar det lugnt. - Ja.
- Det behöver inte vara på allvar. - Ja.
- Då gör vi så. - Och idag fokuserar jag på dig.
- Bra. - Ja.
- Det är… - Att prata med Jun-seo är lugnande.
Jag håller med.
Jun-seo är bra på att få folk att slappna av.
Ja.
Båda två är uppriktiga på samma sätt.
- De har liknande läggningar. - Ja.
De är rättframma och inte för…
Allvar gör dem obekväma.
I stället för att bara grubbla hoppas jag Si-an har roligt med Jun-seo.
Men när eftertraktade personer tänker för mycket
brukar de inte hitta någon.
- Sant. - Vi förväntade oss inte ditt svar.
Folk med färre alternativ gifter sig så fort de träffar någon.
Jag har sett det hända flera gånger.
Men jag menar inte att det slutar så för Si-an.
Jag hoppas hon finner lycka.
Men hon är populär.
- Ja. - Det är invecklat.
Ibland grubblar man för mycket och kan inte fatta ett beslut.
Ja, det är inget hon bara säger. Si-an är osäker.
Konfliktfylld på riktigt.
- Sallad, frukt, champagne… - Frukt? Underbart.
- Varsågod. - Så gott. Tack.
Nu ska vi se.
- Kan du öppna flaskor? - Försök.
Jag har aldrig försökt förut.
- Går det inte? - Det är lugnt.
Jag klarar det.
Det ser så gott ut.
Trevligt att träffas.
- Trevligt att träffas? - Ja.
Vad trevligt.
Vi är i Paradiset.
Jag vet inte vad det smakar.
- Det är gott. - Champagne.
Är det här tofu?
Vi smakar.
- Det ser ut som tofu. - Visst?
- Kan du räcka mig en kniv? - Ja.
Den här kniven?
Vilken kniv som helst.
Varför är det så invecklat?
Den sidan av honom är ganska charmerande.
- Ja. - Där visade han sin klumpiga sida.
- Han låtsas inte vara perfekt. - Härligt.
Jag borde också låtsas vara ovetande.
Då så. Smaklig spis.
Tack.
Jättegott.
Maten i Inferno brukar vara stenhård.
Exakt.
Här smälter den i munnen.
Titta. Man behöver inte tugga avokado.
Det är sant.
Jag undrar över ditt jobb och din ålder.
Jag vill veta hur gammal du är.
- Får jag gissa? - Är du mest nyfiken över min ålder?
- Nej, ditt jobb. - Mitt jobb?
Jag tror helt klart att du är yngre.
Kanske tjugo…
Runt tjugo…
Tjugo…
…sex?
Faktiskt tre år yngre.
Jag tror att du är 23.
- Nej, var ärlig. - Tjugotre.
- Tjugotre? - Ja.
Jag är 25.
Jag var nära…
Du blängde på mig som om det är stor skillnad.
- Ett år är stor skillnad. - Ja.
Ett helt år.
Tjugofem. Gissa min ålder.
Du hade kunnat vara äldre.
- Jag kanske har gått igenom mycket. - Jag tror inte det.
Definitivt inte.
Varför är du så säker på det?
Det känns,
som att du är äldre än jag.
Men inte riktigt 30, så jag gissar på 29.
Och jag lägger till ett år.
Så 30 år gammal.
Gjorde du så för att jag var nöjd med 29?
Ja. Trettio?
- Trettio? - Du har rätt.
- Verkligen? - Ja, jag är 30.
Du hade rätt.
Du ser ut som det.
Och ditt jobb.
När jag ser hur du klär dig
och allt sånt där, tänker jag
att du verkar veta vad som klär dig.
Du kanske är modell eller fotograf?
- Ja. - Visst?
Jag är katalogmodell.
Det är mitt jobb.
Jag är katalogmodell.
Jag har varit modell för ett skönhetsmärke i tre år.
Jag är även modell för bröllopskläder och provar kläder.
KIM A-RIN, 25 ÅR MODELL
Det är mitt jobb.
Poserar du så här med axlarna på plåtningar?
Du är bra på det.
- Gör man inte så? - Jag brukar posera med axlarna.
Så intressant.
Har du varit brud på en plåtning?
Ja.
- Hur många gånger har du gift dig? - Tre, tror jag.
Oj, vilket spännande liv.
Det där kom från…
- Ingenstans. - Ja.
Det är kul att gissa.
Jag vet inte riktigt vad ditt är.
- Va? Mitt jobb? - Ja.
Okej.
Försök att gissa.
Du ser ut att jobba på kontor.
Var annars skulle jag jobba?
Trodde du att jag stannade hemma?
Jag jobbar faktiskt på kontor.
Så jag hade rätt om kontoret?
Ja, jag är auktoriserad revisor.
- Revisor? - Ja.
Skojar du?
Jag hade på känn att det var ett riktigt jobb.
Ligger ditt kontor i Yongsan?
Ja.
- För… - Amore…
- Hur visste du? - Får jag säga?
- Jag gjorde en plåtning där nyligen. - Ja. Det brukar…
- Vet du var Etude ligger? - Ja.
Jag har ofta jobb där.
- Vi kanske har stött på varandra. - Möjligtvis.
Det finns bra restauranger där.
Ja.
När var du där senast?
Jag är där kanske varannan månad.
- Vi har nog gått förbi varandra. - Visst?
Vi var nära varandra. Så häftigt.
- De har en koppling. - Ja.
Varannan månad är…
- Det är inte så ofta. - Nej.
De ser nog inte varandra ofta.
Jag är nyfiken på var du bor.
Samma här.
- Eftersom du jobbar i Seoul… - Ja.
Om du ofta har plåtningar
kanske du bor i områden som Nonhyeon, Apgujeong, Cheongdam eller Gangnam?
Sinsa?
Var bor du?
Jag bor i Wangsimni.
Wangsimni.
- Verkligen? - Vad?
- Vad är det? - Vad?
Bor han i Wangsimni?
- Varför så häpen? - Jag med.
- Är det sant? - Ja.
Allvarligt?
Är det sant?
Det är otroligt.
- Ja. - Det är det.
Då kanske de har sett varandra, trots allt.
Jag bor i Wangsimni.
Sen ungefär nio år tillbaka.
- Verkligen? - Ja.
Två år för mig.
Jag har praktiskt taget bott där i evigheter.
- Vi är grannar. - Just det.
Vi är från samma kvarter.
- Det var därför dina ögon blev så stora. - Då…
Vi måste ha åkt samma tåg för att åka till samma arbetsplats.
Hur är det möjligt?
Helt otroligt.
Verkligen.
Det här är ovanligt.
Men vi har mycket gemensamt.
Det började till och med kännas som ödet.
Att vara från samma kvarter är…
Betydelsefullt.
Vilken grej.
- Det kanske ökar deras intresse. - Ja.
Det blir en känsla av bekantskap.
Just det.
- Och tanken på ödet… - Ja.
Det konceptet är så romantiskt att man vill bli kär.
Det känns bra att vara här efter all tid
ifrån varandra.
- Vi kunde ha åkt efter första matchningen. - Ja.
Det ångrar jag mycket.
Den jag vill åka med till Paradiset är…
Kim A-rin.
Tack.
Jang Theo.
För mig var det det första…
Det var…
Ett chockerande ögonblick.
Men nu
finns det ingen som jag vill veta mer om.
Jag vill inte fortsätta
att grubbla över saker längre.
Så jag gick för att prata med dig
så fort du återvände.
"Hallå, vi snackar lite."
Verkligen?
- Jag fick ta mod till mig. - Jaså.
Si-an och jag satte oss på framsidan och såg dig med Jeong-su.
Så det var tur att vi fyra satte oss ner.
Just det.
Men eftersom det var fyra av oss
vågade jag inte riktigt ta dig åt sidan.
Det tog mycket mod för att knacka på din dörr.
Ja. Det var modigt.
Det som förvånade mig var
när naiva, oskyldiga Jun-seo…
Varför satt han där?
Visst var det otippat?
- I den situationen… - Med tandborsten.
- Jag hade gått därifrån. - Ja.
Men han frågade om han fick sätta sig.
Ja.
Tjena.
- Vad gör ni? - Vi pratar bara.
- Verkligen? - Ja.
Får jag vara med?
- Varsågod. - Okej.
Vad händer?
- Han förstod inte riktigt. - Nej.
Han satt där som en intervjuare.
Jag tänkte: "Det här funkar inte."
Och sen kom fler och fler in.
Jag tänkte: "Det är över för mig.
Varför går inget bra för mig?"
Jag blev så irriterad att jag bara gick därifrån.
Vi missade varandra. Det var en krokväg att komma hit.
De har kommit långt.
Ja.
Vissa är visst menade att träffas.
Det är lugnande.
- Jag blir glad av att se dem. - Ja.
Vi har vårt första par nu.
- Just det. - Ja.
- Grattis till dem. - Ja.
- Dong-ho och A-rin. - Ja.
- Jag vill inte förstöra. - Okej.
Men jag tänker på Hae-lin och Dong-ho…
- Det känns oemotståndligt. - Det finns något där.
Ja.
- Dong-ho fick inte ihop det. - Du har rätt.
- Det går nog inte lika smärtfritt. - Nej.
Det beror på Dong-hos känslor.
- Du är hungrig, va? - Utsvulten.
BAE JI-YEON & KIM TE-HWAN
- Jag är hungrig. - Jag är hungrig.
- Då äter vi. Smaklig måltid. - Smaklig måltid.
Vi för tallrikarna närmare.
Kan du öppna den?
Jag blev rädd!
- Det kunde ha slutat illa. - Ja.
Han är helt klart född -03.
Jag blev rädd!
- Tack. - Jag blev förvånad att det gick lätt.
Tack.
Var försiktig.
Jösses!
- Han är gullig! - Han är gullig.
Vi måste ta en drink med Te-hwan.
Jag älskar dem båda.
Ska jag börja?
- Vill du det? - Är du nyfiken?
Vill jag fråga om din ålder eller ditt jobb först?
Välj.
Vi tar en i taget.
- Visst. - Sen våra åldrar.
Okej, mitt jobb är…
Jag är inredare.
- Men… - Det passar dig.
Rumslig gestaltning.
Jag jobbar med rumslig gestaltning.
Jag fixar inredning till olika event
så den representerar företaget.
Jag kommer också med idéer om de olika objektens design.
BAE JI-YEON INREDARE, RUMSLIG GESTALTNING
- Vad jobbar du med? - Jag är…
- Jag är dj. - Okej.
Jag är artist som producerar elektronisk musik.
Verkligen?
Och jag driver en klubb.
- Allvarligt? - Ja.
- Är han dj? - En dj?
- Så oväntat. - Driver han en klubb?
Är han dj?
Jag är dj.
Jag driver även en klubb i Itaewon.
Till skillnad från en typisk nattklubb
fokuserar vi på housemusik.
Den typen av musik och festkultur är relativt ny i Korea.
Jag vill bana väg för den
så att fler upptäcker och börjar lyssna på genren.
KIM TE-HWAN, DJ OCH KLUBBÄGARE
- Allvarligt? - Ja.
Det trodde jag inte.
Överraskande, va?
- Chockerande. - Fel för mig, va?
Jag hade aldrig kunnat gissa att du skapar musik,
för jag trodde att du skulle ha…
Ett mer avslappnat jobb.
- Du trodde inte att jag har en klubb, va? - Verkligen inte.
- Inte alls. - Okej.
Men jag har ändå svårt att föreställa mig det.
- Visst? - Ja.
- Det går inte ihop. - Nej.
Jag vill veta din ålder.
Gissa.
- Jag berättar min ålder först. - Okej.
Trettioett?
- Har jag rätt? - Ja.
- Allvarligt? - Ja.
- Va? - Va?
Herregud.
- Äldre än vi trodde. - Är han 31?
Ja.
- Han är äldre än jag. - Han är äldre.
Vi trodde att han var ung, typ 22.
- Allvarligt? - Ja.
Jag trodde att du var runt 30.
- Va? Runt 30? - Trettio, ja.
Varför ett år extra? Det svider.
Jag tar tillbaka det.
- Men hade jag rätt? - Ja, jag är 31.
- Vad tråkigt att jag gissade rätt direkt. - Ja.
- Låt mig gissa din ålder. - Okej.
Tjugo…
…sju.
Tjugosju?
- Tjugosex. - Tjugosex?
- Tjugofem. - Tjugofem.
- Jag är 25. - Verkligen?
- Men… - Vad?
Du är så mogen.
- Verkligen? - Ja.
Därför trodde jag att du var äldre.
Jag trodde Ji-yeon var äldre.
- Allvarligt. - Ja.
Vi är skyldiga Te-hwan en ursäkt.
- Verkligen. - Förlåt.
Du pratade mycket med den nya tjejen, va?
- Med den nya tjejen? - Ja.
- Gamechangern? - Ja.
När vi åt förut…
- Ja. - Hae-lin satt hos dig efter tävlingen.
TIDIGARE UNDER LUNCH
Vad händer här? Det var en ny look.
- Min? - Ja.
Du verkar gilla glasögon.
Jag tog med mig många.
De vill att du tar dem av dig.
Men de är häftiga. Så synd.
Det är synd.
Det störde mig en aning.
Jaså.
- Det var allt. - Okej.
- Lite. - Gjorde det?
Inte mycket. Bara lite.
Så jag tittade på dig.
- Men du tittade aldrig tillbaka. - Okej.
Jag tänkte: "Kolla på honom.
Det här är lite…"
Jag tittade åt ditt håll.
- Och vi fick mycket ögonkontakt. - Verkligen?
Jag trodde att vi kommunicerade genom tankeöverföring.
- Jaså? - Ja.
Ji-yeon verkade lite svartsjuk, vilket var gulligt.
Så länge jag är med Ji-yeon
är allt bra, i Paradiset eller Inferno.
SKRIDSKOBANA
Har du varit här förut?
Ja, en gång.
Här är de.
Sätt dig.
Hur gör man?
- Så där. - Vänta.
Du måste snöra dem.
- Det skyddar fotlederna. - Okej.
Tryck ner foten lite.
Bra.
De sitter väldigt hårt.
- Hårt? - Ja.
- Plötsligt är han charmerande. - Ja.
Och han kan det här.
- Plötsligt… - Och han gör trippelaxeln.
Men han verkar inte vidare atletisk.
Nej.
Kom igen.
- Det var länge sen. - Vänta.
Länge sen jag åkte skridskor.
Vad tycker du? Är jag bra?
- Ja. - Bättre än du trodde, va?
- Ser jag ut som Yuna Kim? - Va?
- Ser jag ut som Yuna Kim? - Ja. Gör trippelaxeln.
Så här?
Du är duktig.
Vi leker "Det".
- Åk iväg. - Okej.
Jag är rädd!
Det verkar skoj.
- Underbart. - De ser så oskyldiga ut.
Vänta. Dra med mig.
Kom igen.
- Jag står stilla. - Okej.
Skjuter du på bakifrån?
- Ska jag dra dig? - Ja.
Du är tung.
- Så kul. - Det känns härligt.
Verkligen.
Det var bra för själen.
Det känns som de två…
- Vilken mysig och oskyldig dejt. - Ja.
Jag blev så glad.
Den mest avundsvärd dejten någonsin i Single's Inferno.
- Tycker du? - Ja.
Jag älskade den.
PARADISET LEE SI-AN & YUK JUN-SEO
Jag fryser.
Ta fram en jacka.
- Jag packade ingen. - Inte?
Tog jag med min?
Tusan, jag har bara den här.
Vill du ha den på dig?
Jag kan ha den över mig.
Ja.
- Gillar du den? - Verkligen.
Den är fin på dig.
- Är den? - Ja.
Det är din.
Jag klädde inte i den.
Gillar du blommor? Jag tror inte det.
- Jag älskar dem. - Jaså?
Ja.
Du, har du en sida som du föredrar?
Du ser likadan ut från alla vinklar.
- Jag bryr mig inte. - Inte?
Varför sa du "du"?
- Va? - Du kallade mig för "du".
Var det dumt?
Kalla mig "Si-an."
Okej, Si-an.
Han anpassar sig.
Han ändrade kurs direkt.
Det är en dålig ovana. Jag blir tokig.
Jag kan inte låta bli.
"Han älskar. Älskar inte.
Han älskar. Älskar inte."
Är det någon mer du vill dejta sen?
Jag känner alla tillräckligt väl nu.
Jag faller nog inte för någon nu.
- Okej. - Ja.
Du verkade mer mogen idag.
Verkligen?
Ja, när vi var i Inferno
verkade du mest vara en sportig kille.
Men idag
upptäckte jag att du är manlig.
Du är cool.
Och du såg cool ut i glasögon.
- Tycker du? - Ja.
Vad bra.
Alla vet att Theo jagar dig.
- Ja. - Han har gått fullt ut.
Så jag ville fråga dig
om dina tankar om honom.
Du menar vad jag tycker om Theo?
Ja.
Ärligt talat…
- Jag gillar honom. - Va?
Jag gillar honom.
Jag gillar honom…
Men jag känner mig förvirrad.
Jag gillar dig också. Men…
Jeong-su tar väl hand om mig också. Det gör ni alla.
Men mina känslor ändras dagligen.
- Så det är möjligt. - Okej.
- Hon är ärlig. - Ja.
Du är den enda jag berättat det för.
Jag pratar inte ens med tjejerna om det.
Inte med killarna heller.
Jag kan inte. Det är så…
Jag gillar inte en person.
Att vara attraherad av flera personer samtidigt är…
- Det känns konstigt. - Jättekonstigt.
Det är otänkbart egentligen.
Jag har aldrig upplevt det förut.
Liksom…
Du gillar flera killar.
Vad gör vi?
Jeong-su är väluppfostrad och vänlig.
Då fick jag fjärilar i magen.
Och Theo som är lite busig
visar sina känslor på samma lekfulla sätt.
Visa mig din ring. Och här är din blomring.
Visst är den fin?
Jun-seo är tuff.
Han är inte direkt den kärleksfulla typen,
men han känns mogen och vet vad han vill.
Jag är så förvirrad.
Jag förstår hur hon känner.
Om Cha Eun-woo hade sagt att han gillar mig
skulle jag bli överlycklig.
Men om Park Bo-gum gillade mig nästa dag
gillar jag honom.
Och nästa dag säger Byeon Woo-seok likadant.
Jag skulle bli så förvirrad.
- Det känns så. - Jag fattar.
Det gör jag.
Jaså.
Men sånt är svårt att erkänna.
Si-an är en uppriktig person.
Ja.
Och Jun-seo höll sig lugn framför henne.
- Ja. - Han spelade cool.
Ja.
Han har en mogen charm.
Men är hennes känslor delade lika?
Tror ni att det är så?
- Jag är nyfiken. - Ja.
Kan man ha lika känslor för alla?
- Man kan vara intresserad. - Men inte lika mycket.
Enligt mig är det omöjligt.
Just nu gillar jag Byeon Woo-seok mest.
Precis som hon…
- De andra är… - Du har kollat på honom.
Jag tror inte att Si-an har delat känslorna lika.
- Nej. - Just det.
- Hon dras till den hon umgås med. - Mer till den som är där?
Tänk bara.
Om jag var en av de tre männen
hade jag kanske gett upp om jag fick veta det här.
- Just det. - Ja.
Men ingen av dem ger upp.
Alla tre tänker:
"Jag är bara ett av tre alternativ, men jag vill försöka."
Si-an har en sån charm.
- Antagligen. - Ja.
Men eftersom Si-an hela tiden ändrar sig
vill de ha henne ännu mer.
Män vill vinna kvinnans hjärta.
- De tror att de bara måste anstränga sig. - Ja.
Si-an…
- Det luktar pool! - Du har rätt.
PARADISET KIM A-RIN & KOOK DONG-HO
- Skynda dig. - Den är djup.
Jag måste gå på tå.
Den är jättedjup.
Håll i mig.
Herregud.
Nudda inte i golvet.
Jag gör som jag gjorde under tävlingen.
Vänta på mig. Du brände dig.
Visst?
Jag ser redan en rand.
Jag brände bröstet också.
Ja.
Så härligt. Kom hit.
- Jag ska försöka. - Okej.
Var modig.
Hur går det?
Du är som en valp.
Jag vill bli bättre på hundsim.
Då kan jag överleva i vattnet.
Du ser lugn ut ovan ytan.
- Ja. - Men du kämpar under ytan.
Jag vill flyta länge.
- Gulligt. - De kommer bra överens.
Ja, det känns rätt.
Jag behöver bara öva lite mer.
- Det är… - Hur är det?
Jag vill också försöka flyta.
- Håll i mig och försök - Okej.
Följ mig medan du sparkar.
- Men spänn dig inte. - Okej.
- Lita på mig och flyt. - Okej.
Fortsätt framåt.
Sparka.
Ursäkta, jag sjunker.
Dina armar är för tunga.
- Jag ska slappna av. - Ja, spänn dig inte.
Hjälp mig.
- Vänta. - Jag slappnar av.
- Okej. - Okej.
- Slappna av och släpp taget.
- Följ mig. - Kom igen.
Hela vägen.
Jag sjunker så här.
Vi testar igen. Jag håller upp dig.
Det här är inte alls som i Inferno.
Vi jämför våra armar.
- Luta dig bakåt. - Jag har långa armar.
Jag också.
- Armlängd… - Vänta.
- Han gjorde så med Hae-lin. - Han jämförde med henne.
Så konstigt.
Mina är väl långa?
Mina är längre. Kolla.
Såklart de är längre.
- Du är längre. - För jag är längre?
Vad mer vill du göra här?
- Jag är säker på… - Jag…
…att du har idéer.
Jag ville mest prata med dig.
- Och bada? - Framför allt det.
Ja, och bada.
Jag är rädd.
Här också. Okej.
När vi åker tillbaka imorgon kommer jag att känna mig tom.
Man packar och åker därifrån,
men man hamnar alltid i Inferno igen.
Stör det inte dig?
Nej, inte nu.
Vad menar du med "nu"? Ångrar du inget?
Jo, jag har varit länge i Inferno.
Jag åkte till Paradiset med den jag ville.
Och vi har många chanser att snacka sen.
Nu spelar platsen ingen roll för mig.
Tror du
att vi får återvända efter ännu en tävling?
Eller blir det en sista parmatchning?
Vad förutspår du?
Du måste ha något på känn.
Jag tror att killarna får tävla.
Vinnarna får välja vem de vill hit med.
- Men annars… - Du säger det nu…
Men det kanske blir tjejerna.
Jag vet.
Inte en chans.
- Är du fortfarande säker på det? - Ja.
Okej, gör ditt bästa och välj mig.
- Vad sa du? - Vad?
Titta på henne.
Hon är kär.
Vill du ha öl?
Okej.
Skål.
Brukar du laga mat hemma?
Förut lagade jag mat för att jag ville.
Men inte nu längre.
Det går inte med jobbet.
- Är du bra på att laga mat? - Ja.
Jag kan laga nästan vad som helst.
Verkligen?
Jag lagar min egen kimchi.
Fantastiskt.
Men vet du,
det är otroligt charmigt.
- Att du kan laga kimchi. - Charmigt?
Om det är charmigt att laga mat bra
måste man kunna göra pasta för att det ska gälla.
Jag är bra på att laga pa-kimchi.
Laga det till mig nästa gång.
Laga pa-kimchi.
Du verkar vilja ha hemlagad mat.
Jag har ofta giftermål i åtanke i och med min ålder.
- Jag med. - Ja.
Anta att vi gifter oss.
Det är för att du vill ha pa-kimchi.
Okej, jag lagar lite.
Och levererar hela vägen till dig.
- Anta att vi gifter oss. - Nej.
- Jag är så generad. - Varför är du generad?
Du är bra på att vara störig.
Nu vet jag varför alla vill komma hit.
Det är kul att reta dig och se din reaktion.
Är det därför folk vill ha en yngre partner?
De verkar bekväma
och de blev det väldigt snabbt, väl?
- Du har rätt. - Ja.
När Dong-ho är med A-rin tar han ledningen.
Ja.
Men med Hae-lin verkar han mer osäker.
Om Hae-lin gör ett starkt intryck
kanske Dong-ho förlorar fattningen igen.
- Det känns som det. - Ja.
- Just det.
Dong-ho är uttrycksfull.
Men konstigt nog känner vi oss…
- Illa till mods. - Just det.
Det känns
som ett mörkt moln drar fram.
- Han är inte helt säker än. - Jag håller med.
- Men de är ett fint par. - Ja.
LEE SI-AN & YUK JUN-SEO
- Drick inte för mycket så du blir full. - Okej.
Du, snacksen är så goda att jag måste äta dem.
Sluta kalla mig "du".
- Säg mitt namn. - Si-an.
Jag brukar inte säga folks namn.
Jag gillar när folk säger mitt namn.
- Okej, Si-an. - Ja.
Men vet du hur det kommer att sluta?
"Du, Si-an."
- Det går bra. - Är det okej?
Hur ofta brukar du träffa din flickvän, när du dejtar?
- Jag? - Ja.
En gång i veckan…
Det är väldigt sällan.
Minst en gång.
Jag ser till att det blir så.
- Okej. - Ja.
Jag tog mig tid att träffa henne minst en gång i veckan.
- Vad brukade ni bråka om? - Vad vi bråkade om?
Jag är ganska envis.
Så, ibland såg jag inte
saker hur hennes perspektiv.
- Jag gjorde som jag ville. - Vad du ville…
Det måste jag jobba på.
Det gjorde det jobbigt för den andra personen.
Det känns som att du bråkar mycket.
Jag tycker inte det är fel att bråka.
- Självklart inte. - Visst?
Att bråka
hjälper en att förstå varandra bättre.
- Ja. - Så var det för mig.
Men även om man bråkar mycket
måste man vara i ett förhållande för att förstå sig själv.
Annars kan man inte veta.
Flera gånger har en partner hjälpt mig att förstå mig själv.
Så vilket typ av förhållande vill du ha?
- Vilket jag vill ha? - Ja.
Att vara med personen jag gillar är det viktigaste.
- Det är sant. - Ja.
Så länge den biten går bra faller resten på plats.
Lyssna till ditt hjärta.
Jag tycker att du är den som är lättast att prata med.
- Verkligen? - Absolut.
- Det känns som… - Vad?
Samtalet flyter på naturligt.
Ja.
- Men vanligtvis… - Vad?
Jag brukar inte fråga sånt här.
Men får jag fråga…
- Det får du. - Visst får jag?
- Självklart. - Jag är ganska nyfiken.
Vad tyckte du om mig när vi träffades
och vad tycker du nu?
Först var jag ärligt talat inte intresserad.
Men…
Du var den enda som jag inte pratat med ordentligt
och du pratade inte med mig utanför träffarna.
Okej.
Så…
Det gjorde mig nyfiken.
Jag ville lära känna dig.
- Det var mitt första intryck. - Okej.
När vi lärde känna varandra
visade du dig vara helt annorlunda.
- På ett bra sätt. - Okej.
Men…
Jag ville åka till Paradiset med dig åtminstone en gång.
Och nu när vi är här…
Det är toppen.
Ja.
- Jag har blivit attraherad. - Okej.
- Det är spännande och förvirrande. - Jaså.
Okej.
Jag känner nog likadant.
Idag
kändes som en riktig dejt.
Vi åkte till platsen tillsammans,
gick på middag och kom hit.
Det känns som en riktig dejt.
- Verkligen? - Ja.
Jag älskar det.
Det kändes på riktigt.
När jag pratar med dig,
känns det som…
Som om jag blir mer mig själv.
Jag är avslappnad och ärlig.
Det är sant.
Jag pratar utan att tänka för mycket.
Men det är…
Det är den jag verkligen är.
Jag fattar.
Det är nog därför våra samtal flyter på mycket bättre.
Verkligen? Kul att höra.
Men det känns ändå som att du har många tankar.
Det har jag.
Anledningen är
att jag har många saker att fundera över.
Vad tänker du på just nu?
Jag är torr i ögonen.
- Torr i ögonen? - Ja.
Och?
Det är trevligt här.
Och?
Det är väldigt trevligt.
Jag vill bara…
Jag är uppriktig nu.
Du behöver inte välja mig.
Men jag vill att du ska vara ärlig.
- Ja. - Ja.
Säg inte bara: "Det är trevligt här."
Du kan säga: "Jag har mycket att tänka på."
Eller: "Jag tänker på dem."
Jag skulle föredra om du sa det.
Okej.
Bara för att vi två är här
behöver du inte dölja eller släta över dina känslor.
Okej.
Du verkar ha många tankar just nu.
Nej, jag är trött bara.
Mår du bra trots att du är trött och dricker?
Jag tror knappast det.
Det är hela grejen.
Det känns bra, så jag är förvirrad.
- Fattar du? - Förklara.
Jag har varit i Paradiset många gånger
och mina känslor förändras för var dag.
Okej.
Innan igår visste jag inte om du var intresserad,
men väl här började jag gilla dig.
- Ja. - Och det gör mig förvirrad.
Av oss tre, vem gillar du mest?
Just nu är det Theo.
- Theo? - Ja.
Vad beror det på?
Varför Theo?
Har uttrycker sina känslor.
Han uttrycker sina känslor och…
Jag kan inte släppa honom.
Exakt, det var det jag ville höra.
Jösses.
Men mina känslor har blivit starkare här, så det är förvirrande.
Det försökte jag uttrycka.
- Vad är det? - Vad?
Vad står på?
Jag vet inte.
- Jag är full. - Varför gråter du?
Jag vet inte.
Gråt inte.
- Jag är väl trött. - Här.
Allt känns huller om buller.
Jag fattar. Du behöver inte förklara.
Det måste kännas övermäktigt.
Jag måste gå på toa.
Det är så jobbigt.
Säg vad du tänker på.
- Gråt ut om du måste. - Nej, det är inte…
Men jag vet inte ens hur jag känner själv.
Jag fattar.
Gå härifrån nu.
Jag kan inte sluta gråta.
Jag hade lite ont i hjärtat.
Att se mig själv så velande…
Det kändes inte bra.
Jag kände mig som en vek person.
Men samtidigt tänkte jag: "Det är förståeligt att känna så.
Det är så här jag känner."
Mina tankar var huller om buller.
Då hjälpte Jun-seo mig
att släppa fram mina känslor.
Djupa samtal på fyllan.
Jag förstår vad Si-an upplever nu.
Hon tänker:
"Jag gillar två killar. Och nu en tredje. Vad är det med mig?"
Hon har blandade känslor.
Hon tänker: "Det här är fel."
Men det är trots allt Single's Inferno.
De har inga mobiler där
och är bara där för att dejta.
Hon gör saker som hon inte brukar göra
och det skapar en inre konflikt.
Bara det att jag delvis förstår Si-an
ger mig blandade känslor.
Det är förvirrande.
- Jag är förvirrad. - Vi är förvirrade.
Å ena sidan förstår jag.
Det är ingen normal miljö.
- Ja. - Det är sant.
Hon åkte till Paradiset med Jun-seo när hon var så splittrad.
Jösses.
- Men… - Vad?
- När jag pratade med dig… - Ja?
…kunde jag förstå mina känslor bättre.
- Verkligen? - Ja.
Jag kände mig mer avslappnad.
Tack.
Jag ska bara…
Jag ska lyssna till mitt hjärta.
Okej.
Tänk att jag skulle känna så här inom tio dagar.
Grubbla inte för mycket bara.
- Nej, jag… - Du och jag…
Du och jag åker hit en gång till.
Yuk.
Vilket självsäkert uttalande.
Det känns som
att jag tjuvlyssnar på ett sällskap på en gatuservering.
Ja.
Det finns ingen logik i det hela, men…
Det är uppenbart att Jun-seo gillar henne.
- Mer än man tror. - Ja.
Du har rätt.
Under Si-ans första intervju
nämnde hon att hon är lättpåverkad.
Så hon vill ha en stabil och stöttande partner
som kan vänta på henne.
Om man tänker efter
tröstade Jun-seo henne och sa att de kommer tillbaka…
Si-an har öppnat sitt hjärta lite mer.
Men…
Att vara i ett förhållande
med någon som hon kan vara riskabelt.
Om hennes känslor förändras så ofta beroende på situation
och jag var hennes partner
skulle jag känna mig nervös.
Men eftersom ingen faktiskt är ihop än
och alla tävlar mot varandra
är det rimligt att man tänker på sånt nu.
När hon sa att hon förstod sina känslor
betydde inte det att hon valt en person.
Hon har bestämt sig för att lyssna på sig själv.
- Visst? - Jag tror det.
"Okej, jag lyssnar till mitt hjärta.
Jag ska bara…"
Har hon inte alltid gjort det?
Allvarligt.
Hon har gått ut med personer som hon är attraherad av.
Hon lyssnar till sitt hjärta.
Men skillnaden nu är att…
- Hon kände sig ångerfull? - Ja.
Men inte längre.
- Ingen ånger. - Okej.
- "Varför göra det?" - Ingen alls.
"Jag är inte här för att bry mig om åsikter."
Just det.
- Vem vet? - Komplicerat.
Vi vet inte hur Si-an känner.
Vi sätter oss och snackar.
- Snackar? - Vad sägs?
- Kom igen. - Visst.
- Följ mig. - Va?
Det känns som ett hemligt gömställe.
- Jag glömde faktiskt… - Vad?
- När vi var i Paradiset… - Ja?
Det känns som evigheter sen.
- Visst? - Verkligen.
När du åkte härifrån…
- Vad? - Jag glömde bort dig.
Jag är mest nyfiken på hur du känner dig nu.
Jag känner mig också
ganska vilse.
Enligt mig verkar det som att du…
Du är för snäll mot alla.
- Jaså. - Mot alla.
Du är snäll mot alla på samma sätt.
- Min personlighet är… - Allvarligt.
Vad?
Jag vill ta hand om alla, såväl män som kvinnor.
Men om du behandlar alla så
vet du vad som händer.
Det är förvirrande.
- Förvirrande? - Ja.
Verkligen?
Tror du inte att andra känner så?
Jo.
Visst?
Jag antar det.
Vad menar du?
"Jag antar det."
Okej.
Ja.
Okej.
Så vem gillar du mest?
- Vem jag gillar mest? - Ja.
För min del…
…är det Si-an.
Jaså?
Jag gissade det.
Jag kan inte ha flera bollar i luften.
Så just nu
vill jag lära känna Si-an bättre.
- Visst. - Ja.
- Därför… - Gör som du vill.
- Jag vill lära känna henne. - Ja.
Jag vet inte om det är rätt eller fel val.
Jag håller det enkelt.
Okej.
Bra jobbat.
Tack.
Jag hejar på dig.
Jag hejar på dig med.
Det känns inte som det.
Men mitt i allt var han ärlig.
- Ja. - Han var rättfram.
- Ja. - Inga problem.
- Ja. - Just det.
Han skötte sig bra.
Nu går vi.
- Varför? - Va?
Varför?
Jag har hört och sagt allt nu.
Jag fattar.
- Vad? - Vad?
Vad? Jag menar…
Vi går tillbaka.
Varför? Vi två kan hänga här.
Men gå tillbaka. Det räcker.
- Vad mer ska ni göra? - Vad är poängen?
Vi går tillbaka.
Varför? Vi två kan hänga här.
- Vad gör du? - Va?
Nu gör du det igen.
Vad?
Jösses.
- Ska vi gå tillbaka? - Va?
Ska vi gå tillbaka?
Om du inte har något mer att säga.
Jag har mycket att säga.
- Gör inte så! - Sluta!
- Det är problemet med Jeong-su. - Han måste resa sig.
Jag har mycket att säga.
Ljug inte.
- Kom igen. - Kom igen.
Jag blev arg under samtalet.
Jeong-su visade intresse för mig.
Så därför förstod jag inte riktigt.
Men han sa att Si-an var hans favorit.
Efter samtalet med Jeong-su
har jag bestämt mig för att fokusera på Jong-hoon.
Mina känslor förändrades.
Gjorde jag det invecklat?
KIM JEONG-SU
Hon sa det.
Ärligt talat…
Jag är inte värd att gråta över.
Därför försökte jag linda in mina ord.
Det var nog därför hon blev förvirrad.
Jeong-su…
- Vad är det med honom? - Jeong-su.
Jeong-su.
När två personer inte är intresserade av varandra
är det mer respektfullt
att säga som det är och inte linda in orden.
Hans sista ord var så onödiga.
"Vi stannar här och pratar, bara vi två."
- Varför? - Ja.
- Vadå: "Varför?" Bara gå. - Han gillar någon annan.
Om jag ska se det från hans sida…
De måste umgås med varandra i fyra dagar till.
Så istället för att göra det stelt…
…gör man för mycket.
- Han… - För stämningens skull.
Han ville inte göra det obekvämt.
Visst luktar vi gott?
Vad tänker du på?
Inget. Jag behöver bara självförtroende.
Självförtroende?
Jag har tänkt fråga.
Låt säga att du gillar någon
och ser dem välja någon annan.
Skulle du vara okej med det?
- Jag? - Ja.
Ja. Eller inte okej, direkt.
När Si-an och jag åkte till Paradiset
sa vi att en dag med mig inte skulle få henne att säga
att hon är kär i bara mig.
Jag sa att det inte vore trovärdigt.
Hellre att hon träffar de andra och sen väljer mig.
- Det skulle kännas bättre. - Ja.
Jag sa det till henne. Du, då?
- Jag? - Ja.
Jag kan uttrycka mig bättre nu.
- Ja. - Men det känns…
- Du känner dig… - Det är deprimerande.
Jag kände mig så deppig.
- Okej. - Situationen var sorglig.
Men A-rin satt bredvid mig.
Det är hennes säng.
Men vem vet? Det finns imorgon.
Och dagen efter det.
Var påstridig.
Fråga honom hur det gick och om han vill prata.
Du gör det naturligt!
Men det är den tuffa biten.
Du gör det mer naturligt med dina ansiktsuttryck och tonfall.
Allvarligt.
Jag kan klara mig bra när jag känner mig bekväm.
- Ja. - Men med Dong-ho…
Då är jag stel och som en robot.
"Hur var det i Paradiset?
Kan vi gå och prata?"
Hon är väldigt öppen.
Hon visar oss till och med.
- Visst? - Jösses.
Vi får se You-jins mänskliga sida.
Ja.
Hon visar sitt sanna jag.
Du måste vara modig.
Du borde inte ångra något.
Det är på allvar. Imorgon börjar kriget.
Vi kommer nog fånga varandras blick.
Vad gör du?
Jag var så ensam.
- Varför? - Var du ensam?
- Vi kan väl umgås? - Jag läste.
- Vi umgås. - Okej.
Dricker du fortfarande vatten?
Dricker du vatten?
Är du full?
Nej.
Det där var min mugg.
Varför är You-jin så rolig?
- Är jag rolig? - Ja.
Jag vill inte vara den roliga.
- Du är Kalle Anka från och med nu. - Jag?
Mina vänner brukar alltid…
- Exakt. - Snackade ni?
Inte än. Vill du snacka?
- Gå och snacka. - Okej.
- Är du okej? - Ja.
- Är du inte trött? - Jo, men…
- Okej, om du är trött… - Men vi kan snacka.
Jag vill ha vatten.
Då hämtar vi vatten först.
Får jag fråga vem du ville till Paradiset med?
Jag?
Ska vi hålla det hemligt?
- Si-an. - Si-an.
För jag ville prata mer med henne.
I nuläget
har jag varit intresserad av två personer.
Ja.
Jag ville bekräfta känslorna.
Igår hade jag roligt med dig.
Du är min drömtyp när det gäller utseendet.
Du sa det.
- Ja. - Ja.
Jag gillar dig, men jag kan inte göra flera saker samtidigt.
Så min plan
var att umgås med Si-an.
Jag fattar.
Därför valde jag Si-an idag.
- Okej. - Jag är mitt uppe i det.
Okej.
Så nu känner jag mig förvirrad.
- Det förstår jag. - Ja.
Vad är grejen med Si-an, då?
Hennes personlighet?
Är vi olika?
Ni är helt olika.
Hur är hon annorlunda?
Va?
- Med dig… - Vad?
Jag vill ta hand om dig.
Okej.
Jag vill göra mer för dig.
Men?
Vad är skillnaden?
Vill du ta hand om henne också?
Hon tynger mig.
Vad snackar han om?
Hon tynger mig.
Tynger dig?
Jag förstår inte den känslan.
Va?
Jag förstår inte känslan.
Okej.
Jag har ingen aning.
Jag tänkte på det motsatta.
Jag undrade om du har känslor för mig.
Inte om du bara har känslor för mig.
Jag undrade om du kunde känna hur jag är som person.
För du verkar omtänksam och uppmärksam.
- Det gjorde mig förvirrad. - Jaså.
Jag kände mig förvirrad.
Jag är inte särskilt uppmärksam mot de andra.
Inte? Så jag hade fel?
Du var trevlig mot alla.
Det var därför jag undrade.
Jag fryser.
- Fryser du? - Ja.
Vill du låna min jacka?
Nej, det går bra.
Jag är faktiskt varm.
Allvarligt?
Säg till om du fryser.
Ja, jag säger till.
Allvarligt.
Jag borde ha sovit i 30 minuter till.
Gå och sov.
Gå och lägg dig.
- Gå och sov. - Nej…
Jag är lite borta, ärligt talat.
Gå och lägg dig då.
Nu.
Men det vore synd.
Nu börjar han igen.
Var inte med andra om du känner så.
- Gå och lägg dig. - Ja.
Men det vore synd.
- Inte sant? - Jag förstår dig inte.
- Mig? - Ja.
Du säger helt olika saker.
Verkligen?
Ja, du brukar göra det.
Jag ogillar att inte förstå.
Jag var tydlig för att undvika missförstånd.
När då?
- När då? - Inte?
Han är så störig.
Kolla på Hae-lin.
Jag vet inte om du vill snacka just nu.
Jo, jag vill stanna kvar.
Men som det är nu
kanske jag är jobbig eftersom jag är så trött.
- Så tänker jag. - Men…
Om Jeong-su erkände att han mest är intresserad av Si-an
hade jag beundrat honom.
Men jag gillar inte vaga svar.
När det kommer till Hae-lin
ville jag tydligt berätta hur jag känner.
Så jag sa att jag gillar Si-an mer.
Jag var tydlig med det.
Var det också oklart?
Men så sa han inte alls.
Han sa: "Jag valde Si-an idag.
men jag gillar att umgås med dig.
Så mellan er två…"
- Ja. - "Jag gillar er båda."
Han var inte tydlig.
Han kommunicerade bra med Hye-jin.
Men han var inte tydlig mot Hae-lin.
Han kanske ville förmedla varför han valde Si-an.
Men han var virrig.
- För han var helt borta. - Ja.
Orden kanske inte betyder något?
Okej. Att vilja ta hand om någon och bry sig om någon…
Samma sak, va?
Det är samma sak.
- De orden… - Vad?
Han hittade på dem bara.
"Hittade på"!
- Jag tror likadant. - Verkligen?
Han började helt enkelt improvisera.
- "Improvisera." - Allvarligt.
- Han sa fel bara. - Okej.
- Vi behöver inte analysera orden. - Nej.
För att uttrycka det annorlunda:
Det är som att vilja veta skillnaden
mellan att gilla någon och ha en crush.
Det är något sånt.
Varför gjorde Jeong-su så?
Men om kvinnorna tycker likadant…
Det betyder att han var otydlig.
Men det verkar som
hans personlighet är att vara omtänksam.
- Varför försöker du försköna det? - Inte alls.
- Känner ni varandra? - Nej.
Känner ni varandra i verkligheten?
Om alla tycker likadant så måste han vara trevlig mot folk.
Han måste vara trevlig.
PARADISET LEE SI-AN & YUK JUN-SEO
Jag kan sova här.
Nej, vi sover här ihop.
Vi sover ihop.
Okej.
Jag tänker inte föna håret.
Hittade du inte fönen?
Det går bra.
Okej. Lägg dig ner.
Det går bra att självtorka också.
Okej.
I samma säng?
- Va? - Va?
- Första gången? - Va?
Delar de säng?
Musse Pigg-pyjamas.
Mitt mästerverk.
Det är första gången jag sover i en så stor säng.
Samma här.
- Verkligen? - Ja.
- Är du full? - Nej.
- Är du okej? - Va?
Mår du bra?
Jag mår bra. Gör du?
- Jag? - Ja.
Jag drack tre glas.
- Tre glas? - Ja.
Varför grät du förut?
Berätta.
Va?
Varför grät du?
- Förut? - Var du ledsen bara?
Det är komplicerat.
För…
Du är den enda jag anförtrott mig åt.
Ja.
- Vad händer? - Va?
Va?
- Klockan är 01.30. - Okej.
Tiden flyger iväg.
Oj, redan 01.30.
Jag är glad att jag åkte hit.
Jag fick se en glimt av hur du verkligen känner.
Det är sant.
Nu när jag vet det,
vet jag hur jag ska agera hädanefter.
Ja.
Så dina känslor gör inte mig något.
Jag gör som jag vill.
Du måste inte bekräfta något.
Det som är intressant
är att vi inte har pratat så många gånger.
- Sant. - Men…
Men trots det
förstår jag hur jag känner.
Ja.
Samma här.
Jag känner likadant för dig.
- Verkligen? - Ja.
Har jag gjort dig nervös någon gång?
Nu?
- Vad gör du? - Va?
Varför vrider du dig så där?
Du vrider dig.
- Vad händer? - Va?
- Kramade han henne. - Ja.
Jag tror det.
Han kramade henne så här.
Ja.
- Visst kramade han henne? - Ja.
Det känns synd att sova.
Ja, det finns mer att snacka om.
Det känns tråkigt att bara gå och lägga sig.
Undertexter: Mimmi Reynold