LEE SI-AN
CHUNG YOU-JIN
KIM MIN-SEOL
BAE JI-YEON
KIM HYE-JIN
KIM A-RIN
PARK HAE-LIN
KIM TE-HWAN
KOOK DONG-HO
JANG THEO
KIM JEONG-SU
YUK JUN-SEO
AN JONG-HOON
SINGLE'S INFERNO
Den personen jeg vil dra til Paradis med, er:
Yuk Jun-seo.
Sånn, ja!
Det stemmer.
Logisk sett var det hans tur.
- Nemlig. - Tja…
Hun har allerede vært der med Theo og Jeong-su.
Lee Si-an har matchet med Yuk Jun-seo.
Kos dere.
…Yuk Jun-seo.
- Yuk Jun-seo. - Visste det.
Vennligst kom ut.
Kom igjen.
Hvorfor tok det så lang tid?
Hvorfor føler jeg meg
så klein?
Det føles rart å dra til Paradis med deg.
Jeg vet det.
Trodde ikke jeg ville dra i dag,
for jeg uttrykte ikke følelsene mine så godt.
- Jo da. - Gjorde jeg?
For en lettelse.
Dette blir gøyere enn forventet.
De har holdt igjen en del.
- Det blir moro. - Ja.
- Fordi…
De var forsiktige med Jeong-su og Min-seol i nærheten.
De kan kose seg uten å tenke på de andre.
Matchingen av par som skal dra til Paradis er over.
Å bli etterlatt føles…
Ganske bittert.
Det er ikke bra.
Du føler deg definitivt utsatt.
Stakkars Theo.
Det er…
- Sånn ble det. - Theo…
Hvorfor måtte Theo komme ut og se dem dra?
Han får vel en sjanse?
- I alle fall én. - Håper det.
- En ny sjanse for Theo? - Jeg heier på Theo.
Det gikk som forventet.
- Nøyaktig som forventet. - Ja.
Du forutså ikke dette.
- Nei, det gjorde jeg ikke. - Ikke jeg heller.
Seriøst.
- Nei. Jun-seo? - Nei, aldri.
- Trodde ikke det ble ham. - Nei.
Hun ga stadig hint.
Jeg trodde det ble Jong-hoon.
- Hva? - En helt annen.
Hva prater du om?
- Jin-kyung, det er ikke sånn. - Er det ikke?
Beklager.
PARADIS KIM A-RIN OG KOOK DONG-HO
- Kjør forsiktig. - Greit.
- Denne bilen er fantastisk. - Motoren høres utrolig ut.
Hjertet mitt løper løpsk.
Det samme her.
Når jeg setter meg i en bil jeg liker, banker hjertet mitt.
Kan du lene deg litt fremover?
- Sånn. - Takk. Det var snilt.
- Tida flyr, ikke sant? - Det gjør den.
- Vi er over halvveis. - Jeg kan ikke tro det.
Vi er kommet over halvveis.
Min første Paradis-tur.
Ja.
Vi kjører over elva.
Dong-ho kjører over…
Kjører Dong-ho over Dongho-brua?
Dong-ho over Dongho-brua.
Skal tenke på det hver gang jeg krysser denne brua.
Det er en stor ære.
Jeg skal tenke på det hver gang.
Det er faktisk navnet. Dongho-brua.
Nettopp.
Så meningsfullt.
Dette føles som en drøm.
PARADIS SI-AN OG JUN-SEO
Tredje gang føles bra.
- Nyt. - Ja, det føles bra.
- Vi er over halvveis nå. - Ja.
I morgen er det den syvende dagen alt.
- Jeg er litt… - Ja?
Jeg hadde det så gøy frem til den tredje eller fjerde dagen.
- Ja. - Jeg møtte folk, dro til Paradis…
Men nå kjenner jeg ikke mine egne følelser lenger.
Hvis noen spurte hva jeg føler…
- Ja. - Så vet jeg ikke hva jeg skal svare.
- Nei. - Det er det jeg går gjennom.
Forståelig.
Hodet mitt er plutselig fylt av tanker…
Akkurat.
Jeg har ikke så mye energi lenger.
- Skjønner. - Ja.
Siden hun har så mange alternativer, er det mye å tenke på.
Og jeg tror hun tenker mer seriøst over valgene sine nå.
Først kom hun for å ha det gøy.
Men hun begynner å tenke dypere etter å ha sett hvor fine alle er.
- Stemningen er god. - Så flott.
- Unnskyld. - Kaffe.
Det ser nydelig ut.
Takk for maten.
Takk.
Er det kyllinglår?
- Ja. Vil du ha? - Ja.
Ok.
Det er annerledes enn kyllingbryst.
Takk.
Her er sausen.
Er det greit? Er det godt?
- Er det godt? - Kjempegodt.
Føles det bedre nå?
Jeg er glad.
- Er du sikker? - Ja.
Hvorfor ser du sånn ut, da?
Jeg er glad.
Det er bra.
Er du eldre enn meg?
- Hvor gammel er du? - Sikkert.
Jeg ble født i 1996.
- I 1996? - Ja.
Og du er sikkert født i 1998?
- I 1999. - I 1999?
Ja.
- Hvor gammel er du da? 26? - Du er yngre enn jeg trodde.
Jeg er 25 akkurat nå.
Tjuefem. Akkurat.
Så du er eldre.
Denne dagen føles som en flukt.
- Ikke sant? Nettopp. - Ja.
Jeg trodde ikke det ville skje.
- Helt ærlig. - Hva da?
Å dra hit i dag.
- Jeg var usikker. - Ja.
Jeg trodde
jeg ikke uttrykte følelsene mine til deg like mye som de andre gjorde.
Så jeg hadde ikke for store forhåpninger.
Men så ropte de opp navnet mitt.
Ja.
Jeg ble lettet og overrasket.
- Akkurat. - Ja.
Det var uventet.
Jeg skjønner.
I går
var jeg glad for at du kom til meg først. Jeg syntes også at vi måtte prate.
Jeg syntes du uttrykte deg godt.
- I går? - Ja.
Er det sant?
Men du svarte ikke på spørsmålet.
Hva?
Den personen du ville ta med til Paradis.
KVELDEN FØR
Så…
Hvem vil du dra med, Jun-Seo?
Til Paradis?
Hvorfor gjør du dette mot meg?
Jeg drikker.
Jeg snakket en del med Theo,
og jeg fikk en følelse av hva han føler for deg.
Det er derfor
jeg prøvde å være mer forsiktig.
Jeg vet nøyaktig hvem som er interessert i deg akkurat nå,
så jeg ville ikke avsløre det under en drikkelek.
Hadde ikke nevnt det før heller.
Det er derfor.
- Hun er fornøyd. - Bra svar.
- Hun likte svaret. - Ja.
Han tok hensyn til rivalene sine.
Ja.
Jeg føler ærlig talt
at jeg holder tilbake de ekte følelsene mine
overfor dem jeg dro til Paradis med.
Hvorfor?
Følelsene mine endrer seg.
Men de kan oppfatte dem som ekte…
Ja.
Det kan bli misforståelser…
- Ja. - …før jeg avgjør.
- Det er sant. - Det er derfor
jeg holder igjen selv om jeg ønsker å uttrykke meg.
Akkurat.
Så…
Etter i dag
vil jeg sortere tankene mine raskt…
Akkurat.
Og jeg vil bare uttrykke meg fritt.
Ja.
Hvis jeg liker noen, vil jeg si det.
Har du mange blandede følelser?
Jeg har bare mye å tenke på.
I begynnelsen
var jeg bare glad og hadde det gøy.
- Men nå… - Ja.
Jeg er redd.
- Skjønner. - Ja.
Jeg begynte å føle det sånn i dag. Jeg hadde mistet energien.
Er det sant?
- Ja. - Jeg skjønner det.
Men å føle seg splittet og forvirret er også å være seg selv.
Jeg tenker dette:
disse beslutningene må du uansett ta etter hvert,
så sett dem til side nå.
La oss bare nyte god mat her
- og ha morsomme samtaler. - Ok.
- Vi har det gøy og drar. - Ja.
- Jeg vil at du skal slappe av. - Ja.
- Vi trenger ikke være så seriøse. - Nei.
- Vi gjør det. - Og i dag skal jeg fokusere på deg.
- Bra. - Ja.
- Dette er… - Å snakke med Jun-seo er beroligende.
Jeg er enig.
Jun-seo beroliger folk med rådene sine.
Ja.
Jeg tror begge er like ærlige.
- De har lignende egenskaper. - Ja.
De er direkte og ikke for…
Å være alvorlig gjør dem ubekvemme.
Istedenfor å tenke for mye håper jeg Si-an kan kose seg med Jun-seo.
Men folk som har mange valgmuligheter og tenker for mye,
ender opp med å være single.
- Det er sant. - Forventet ikke det svaret.
Folk med få valg gifter seg så snart noen dukker opp.
Jeg har sett det skje med folk jeg kjenner.
Jeg sier ikke at Si-an vil ende opp alene.
Jeg håper hun blir lykkelig.
Hun er populær da.
- Ja. - Det er mye å tenke på.
Man tenker mye og ender opp med å ikke klare å ta en beslutning.
Og ikke bare sier hun det. Si-an virker oppriktig usikker.
Hun er veldig splittet.
- Salat, frukt, sjampanje… - Frukt? Elsker det.
- Her. - Det ser nydelig ut. Takk.
Her er en test.
- Flink til å åpne flasker? - Prøv.
Har aldri prøvd dette før.
- Går det ikke? - Jo da.
Jeg klarer det.
Det ser godt ut.
Hyggelig å møte deg.
- Hyggelig å møte deg? - Ja.
Den var god.
Dette er virkelig paradis.
Aner ikke hva den smaker.
- Den er god. - Smaker sjampanje.
Hva er dette? Tofu?
Vi prøver. Smak.
- Det ser ut som tofu. - Ja.
- Kan du sende en kniv? - Ja.
Denne kniven?
Hvilken som helst kniv.
Hvorfor er det så komplisert?
Den siden av han er overraskende sjarmerende.
- Ja. - Den replikken viste en klønete side.
- Han later ikke som han er perfekt. - Det er bra.
Jeg bør også late som jeg ikke kan noe.
Greit. Bon appetitt.
Takk.
Det er nydelig.
Generelt er det å spise mat på Inferno som å tygge på stein.
Ja.
Her kan du tygge med bare tannkjøttet.
Du trenger ikke tenner til avokadoen.
Nei.
Jeg lurer på jobben og alderen din.
Vil gjerne vite alderen din.
- Kan jeg gjette? - Lurer du mest på alderen min?
- Jobben. - Jobben min?
Jeg tror definitivt at du er yngre.
Jeg tror rundt tjue…
Rundt tjue…
Tjue…
…seks?
Faktisk tre år yngre.
Så jeg tror du er 23.
- Nei, vær ærlig. - Tjuetre.
- Tjuetre? - Ja.
Jeg er 25.
Jeg var nærme.
Du stirret på meg som om den forskjellen var enorm.
- Ett års forskjell er enormt. - Ja.
Et helt år.
Tjuefem. Gjett alderen min.
Du kan være eldre, vet du.
- Jeg har kanskje vært gjennom mye i livet. - Tror ikke det.
Absolutt ikke.
Hvorfor er du så sikker på det?
Det føles som
du er eldre enn meg.
Men ikke helt 30, så jeg gjetter 29.
Og så legger jeg på ett år til.
Så tretti år.
Fordi jeg virket glad for 29?
Ja. Tretti?
- Tretti? - Du har rett.
- Har jeg? - Ja, jeg er 30.
Du har rett.
Du ser sånn ut.
Og jobben din.
Jeg tror…
Når jeg ser hvordan du kler deg,
så vet du hva som passer til deg.
Jeg antar at du er modell eller jobber med fotografering?
- Ja. - Gjør du?
Jeg er reklamemodell.
Det er jobben min.
Jeg er en reklamemodell.
Jeg har vært modell for et skjønnhetsmerke i tre år nå.
Jeg er også modell for bryllupsklær, og jeg jobber også som fitnessmodell.
KIM A-RIN, 25 ÅR MODELL
Det er jobben min.
Så du tar bilder og poserer med skuldrene slik?
Du er ganske flink.
- Skal man ikke gjøre sånn? - Jeg liker å posere med skuldrene.
Det er interessant.
Har du stått modell som brud?
Det har jeg.
- Hvor mange ganger har du giftet deg? - Rundt tre ganger.
Jøss, for et spennende liv.
Det var så
- uventet. - Ja.
Det er morsomt å gjette sånn.
Jeg klarer ikke å si hva din er.
- Hva da? Jobben min? - Ja.
Ja.
Prøv å gjette.
Jeg antar du jobber på kontor.
Hva skulle jeg ellers leve av?
Trodde du at jeg gikk hjemme?
Jeg jobber på kontor.
Har jeg rett i at du jobber på kontor?
Ja, jeg er statsautorisert revisor.
- Revisor? - Ja.
Jøss, du tuller.
Jeg hadde på følelsen at det var en profesjonell jobb.
Er kontoret ditt tilfeldigvis i Yongsan?
Ja.
- Fordi… - Amore…
- Visste du? - Kan jeg si det?
- Jeg var der på fotoshoot nylig. - Ja. Det er vanligvis…
- Kjenner du Etude-bygningen? - Ja.
Jeg jobber der ganske ofte.
- Vi kan ha møttes. - Det er mulig.
De har gode restauranter der.
Ja.
Når var du der sist?
Jeg er der minst én gang hver annen eller tredje måned.
- Vi har sikkert gått forbi hverandre. - Ja?
Vi har vært nær hverandre. Det er kult.
De har en forbindelse.
Én gang annenhver måned…
- Ja. Det er ikke så ofte. - Nei.
Jeg tror ikke de har møttes så ofte.
Jeg lurer også på hvor du bor.
Ja, jeg også.
- Siden du jobber i Seoul… - Ja.
Hvis du må gjøre mange fotoshooter,
ville du ikke bodd i områder som Nonhyeon, Apgujeong, Cheongdam eller Gangnam?
Sinsa?
Hvor bor du?
Jeg bor i Wangsimni.
Wangsimni.
- Er det sant? - Hva?
- Hva er det? - Hva?
Bor han i Wangsimni?
- Er du overrasket? - Jeg også.
- Er det sant? - Ja.
Seriøst?
Jøss, er det sant?
Det er utrolig.
- Ja. - Det er det.
De kan faktisk ha sett hverandre før.
Jeg bor i Wangsimni.
Har gjort det i åtte eller ni år nå.
- Virkelig? - Ja.
Jeg har bodd der i to år.
Jeg har vært der i evigheter. Jeg har bodd i Wangsimni en stund.
- Vi er naboer. - Du har rett.
Vi er nabovenner.
Det var derfor du gjorde store øyne.
Vi må ha tatt samme T-bane til samme arbeidssted.
Hvordan er det mulig?
Det er fantastisk.
Det er det jammen.
Det er ikke lett at sånt skjer.
Men vi har mye til felles.
Jeg begynte til og med å tro at det var skjebnen.
Å komme fra samme nabolag er…
Det betyr noe.
Det er enormt.
- Dette kan øke interessen deres. - Ja.
Det er gjenkjennelig.
Helt riktig.
- Tanken på skjebnen… - Ja.
Man faller for det romantiske aspektet.
Å dra hit føles bedre etter alt styret
og savnet.
- Vi kunne dratt i den første matchingen. - Ja.
Det angrer jeg fortsatt veldig på.
Den personen jeg vil dra til Paradis med, er…
Kim A-rin.
Takk.
Jang Theo.
For meg var det den første…
Ja, det var
et sjokkerende øyeblikk.
Men nå
er det ingen jeg er nysgjerrig på eller ønsker å prate med.
Jeg vil ikke tenke
eller gruble over ting lenger.
Så jeg oppsøkte deg for å prate
så fort du kom tilbake.
"La oss prate."
Er det sant?
- Jeg måtte virkelig ta mot til meg. - Jeg skjønner.
Si-an og jeg bestemte oss for å sitte ute, og da kom du og Jeong-su.
Så heldigvis satte vi fire oss ned sammen.
Det er sant.
Men siden vi fire var sammen,
følte jeg meg litt sjenert over å ta deg til side.
Det krevde allerede mye mot for meg å banke på døren din.
Ja, det var modig.
Det som overrasket meg var
da vårt naive, uskyldige dyr, Jun-seo…
Hvorfor satt han der?
Forventet ikke du det heller?
- Der og da… - Han hadde tannbørste også.
- Jeg ville dratt. - Ja.
Men han ba om å få sitte, og det fikk han selvsagt.
Ja.
Hei.
- Hva gjør dere? - Bare prater.
- Er det sant? - Ja.
Kan jeg sette meg?
- Føl deg som hjemme. - Ok.
Hva skjer?
- Han hadde ikke peiling. - Ja.
Han bare satt der som om han intervjuet oss.
Jeg tenkte for meg selv: "Dette kommer ikke til å fungere."
Mens Jun-seo satt der, kom det stadig flere.
Akkurat da tenkte jeg: "Jeg gir opp."
"Hvorfor går ingenting min vei?"
Jeg ble så irritert og opprørt at jeg bare gikk fra spiseområdet.
Vi gikk glipp av hverandre hele tiden. Det var en kronglete vei hit.
De har kommet langt.
Ja.
Noen mennesker er ment for å møtes.
Det er avslappende.
- Jeg blir glad av å se på dem. - Ja.
Vi har vårt første par.
- Absolutt. - Ja.
- Gratulerer til dem. - Ja.
- Dong-ho og A-rin. - Ja.
Vil ikke ødelegge stemningen.
Men hvorfor tenker jeg at Hae-lin og Dong-ho…
- Det er en uimotståelig følelse. - Det kan være mer.
Ja.
- Dong-ho kunne ikke ta seg sammen da. - Du har rett.
- Det vil ikke ende som dette. - Nei.
Dong-hos følelser er avgjørende.
- Du er sulten, ikke sant? - Veldig.
PARADIS JI-YEON OG TE-HWAN
- Jeg er sulten. - Jeg også.
- Nå spiser vi. Bon appetitt. - Du også.
Vi tar tallerkenene nærmere.
Kan du åpne den?
Jeg skvatt!
- Det kunne endt dårlig. - Ja.
Han ble nok født i 2003.
Jeg skvatt!
- Takk. Akkurat. - Det gikk overraskende lett.
Takk.
Vær forsiktig.
Herregud.
Han er så søt.
Vi må ta en drink med Te-hwan.
Jeg elsker begge to.
Skal jeg prate først?
- Vil du? - Er du nysgjerrig?
Skal jeg spørre om alderen eller jobben først?
Ok, velg.
Vi tar hver vår gang.
- Ja. - Og så alderne våre.
- Jobben min er… - Ja.
Jeg er designer.
- Men… - Det kler deg.
Jeg er romdesigner.
Jeg jobber for tiden som romdesigner.
Jeg arrangerer møbler til eventer som arrangeres av varemerker,
slik at de passer til image og verdier.
Jeg bidrar også med ideer til design av objektene deres.
BAE JI-YEON ROMDESIGNER
- Hva jobber du med? - Jobben min…
- Jeg er DJ. - Ok.
Jeg produserer elektronisk musikk.
Gjør du?
Jeg driver en klubb også.
- Er det sant? - Ja.
- Er han DJ? - En DJ?
- Det var uventet. - Driver han klubb?
Er han DJ?
Jeg er DJ.
Jeg driver også en undergrunnsklubb i Itaewon.
I motsetning til det folk flest tenker angående klubber,
fokuserer vi på housemusikk.
Denne typen musikk og festkultur er fortsatt relativt ukjent i Korea.
Jeg ønsker å promotere den,
slik at flere oppdager og liker musikken og gjør den mer mainstream.
KIM TE-HWAN, DJ OG KLUBBEIER
- Er det sant? - Ja.
Hadde jeg aldri trodd.
Er det overraskende?
- Sjokkerende. - Upassende for meg?
Jeg forestilte meg ikke at du lager musikk,
fordi jeg trodde at du hadde
en mer avslappende jobb.
- Du ante ikke at jeg driver en klubb? - Nei.
- Akkurat.
Selv etter å ha hørt det, er det vanskelig å se det for seg.
- Er det? - Ja.
- Det passer liksom ikke. - Nei.
Hvor gammel er du?
Gjett.
- Jeg kan si min alder først. - Greit.
Trettien?
- Har jeg rett? - Ja.
- Er det sant? - Ja.
Hva?
Herregud.
- Eldre enn vi trodde. - 31?
Ja.
- Han er eldre enn meg. - Han er eldre.
Vi trodde han var veldig ung, som 22.
- Virkelig? - Ja.
Jeg trodde du var rundt 30.
- Hva? Rundt 30? - Tretti. Ja.
Hvorfor la du på et år? Den svei.
Jeg tar det tilbake.
- Hadde jeg rett? - Jeg er 31.
- Ikke noe gøy å få det til med én gang. - Nei.
- La meg gjette alderen din. - Ok.
Tjue…
…sju.
Tjuesju?
- Tjueseks. - Tjueseks?
- Tjuefem. - Tjuefem.
- Jeg er 25. - Er du?
- Men… - Ja?
Du virker moden.
- Gjør jeg? - Ja.
Det var derfor jeg trodde du var eldre.
Jeg trodde Ji-yeon var eldre.
- Seriøst. - Ja.
Vi må beklage til Te-hwan.
- Ja. - Vi er lei oss.
Du pratet mye med gamechangeren i dag, ikke sant?
- Pratet jeg mye med gamechangeren? - Ja.
- Kvinne-gamechangeren? - Ja.
Da vi spiste tidligere…
- Ja. - Da satt Hae-lin ved siden av deg.
I DAG UNDER LUNSJEN
Hva er dette? Jeg har ikke sett den sånn før.
- Meg? Er det sant? - Ja.
Det virker som du liker briller.
Jeg har tatt med flere.
De vil at du tar av solbrillene.
De er kule da. Så synd.
Det var synd.
Det plaget meg litt.
Jeg skjønner.
- Det var alt. - Ok.
- Litt. - Gjorde det?
Ikke mye. Bare litt.
Jeg fortsatte å se på deg.
- Men du så ikke på meg. - Nei.
Jeg tenkte: "Se på den fyren."
"Det er litt…"
Jeg så i din retning.
- Og vi fikk mye øyekontakt. - Gjorde vi?
Jeg syntes vi kommuniserte gjennom telepati.
- Sier du det? - Ja.
Det føltes som Ji-yeon ble litt sjalu, så det var søtt.
Enten det er Paradis eller Inferno,
hvor som helst er greit så lenge jeg er med Ji-yeon.
SKØYTEBANE
Har du vært i denne ishallen før?
Jeg har vært her én gang.
Der er dem.
Sett deg her.
Hvordan tar man dem på?
- Sånn, ja. - Vent litt.
Du må stramme lissene.
Det beskytter anklene.
Press foten din ned litt.
Det holder.
De er kjempetrange.
- Er de trange? - Ja.
- Han er plutselig flink i alt. - Ja.
God på skøyter også.
- Plutselig… - …tar han trippel axel.
Men han virker ikke veldig atletisk.
Nei.
Kom igjen.
- Det er en stund siden. - Vent.
Lenge siden jeg sto på skøyter.
Hva synes du? Er jeg flink?
- Ja. - Bedre enn forventet?
- Ligner jeg på Yuna Kim? - Hva?
- Ligner jeg på Yuna Kim? - Ja, ta en trippel axel.
Sånn som dette?
Du er flink.
Vi leker fryse-sisten.
- Løp av gårde. - Greit.
Jeg er redd!
Det må ha vært moro.
- Jeg elsker det. - De ser så uskyldige ut.
Vent litt. Dra meg med.
Kom hit. Sånn, ja.
- Jeg står stille. - Ok.
Dytter du meg bakfra?
- Skal jeg dra deg? - Ja.
Du er altfor tung.
- Det er flott. - Det føles fint.
Ja, virkelig.
Det lindret sjelen.
Jeg føler at de to…
- Vi bevitnet en ren og uskyldig date. - Ja.
Nå ble jeg så glad.
Det er den mest misunnelsesverdige daten jeg har sett på Single's Inferno til nå.
- Er det? - Ja.
Jeg elsket den.
PARADIS LEE SI-AN OG YUK JUN-SEO
Jeg fryser.
Ta på ei jakke.
- Tok ikke med noen. - Gjorde du ikke?
Tok jeg med min?
Jeg har bare denne.
Vil du ha denne?
Det er bra. Tar den rundt meg.
Ja.
- Liker du den? - Ja.
Du kler den.
- Denne? - Ja.
Den er din.
Den har aldri kledd meg.
Liker du blomster? Føler du ikke gjør det.
- Elsker dem. - Gjør du?
Ja.
Du, har du en bestemt side du føler deg mer selvsikker i?
Det tror jeg ikke. Du ser lik ut fra alle kanter.
- Bryr meg ikke. - Er det sant?
Hvorfor sa du "du"?
- Hva? - Hvorfor sa du "du"?
Er det ikke ok?
Si Si-an.
Ok, Si-an.
Tilpasser seg fort.
Han rettet det med én gang.
En uvane jeg har. Den gjør meg gal.
Det er blitt en uvane.
"Han elsker meg. Han elsker meg ikke."
Er det andre du vil gå på date med når vi kommer tilbake?
Jeg kjenner alle godt nå.
Tror ikke jeg blir interessert i en ny.
- Skjønner. - Ja.
Du virket mer moden i dag.
Gjorde jeg?
Ja, da jeg så deg på Inferno,
virket du bare som en atletisk fyr.
Men i dag
så jeg mer av maskuliniteten din.
Du er kul.
Du så kul ut med briller også.
- Gjorde jeg? - Ja.
Koselig.
Alle vet at Theo har jaktet på deg.
Han har kjørt på for fullt.
Så jeg har lyst å spørre deg
om hva du tenker om ham.
Hva jeg føler for Theo?
Ja.
Helt ærlig…
- Jeg liker ham. - Hva?
- Jeg liker ham. - Ok.
Jeg liker ham,
men som sagt ble jeg forvirra i dag.
Jeg liker deg også. Men…
Jeong-su tar vare på meg også. Det gjør alle. Da vokser følelsene.
Men de endrer seg hver dag.
- Så jeg antar at da er det mulig. - Ja.
- Hun er veldig ærlig. - Ja.
Du er den eneste jeg sier dette til.
Jeg prater ikke om det, selv ikke når jentene spør.
Kan ikke prate om det med gutta heller.
Nei, jeg kan ikke. Det er så…
Man liker ikke bare én person.
Å føle seg tiltrukket av flere personer samtidig er…
- Ja, det er rart. - Det er veldig rart.
Det er utenkelig på utsiden.
Det er noe jeg aldri har opplevd før.
Det er på en måte…
Man liker den, den og den fyren…
Hva gjør vi?
Jeong-su er veldig høflig og har en vennlig fremtoning.
Jeg hadde mye sommerfugler i magen i de øyeblikkene.
Med Theo…
Han viser alltid følelsene sine på en leken og søt måte.
Få se ringen din. Og her er blomsterringen din.
Er den ikke pen?
Jun-seo har den tøffe utstrålingen.
Han er ikke akkurat den varme og ømme typen,
Men han har en moden energi og er en sterk leder.
Jeg er så forvirra.
Jeg forstår hvordan hun har det.
Hvis Cha Eun-woo sa at han likte meg,
ville jeg blitt henrykt.
Men hvis Park Bo-gum sier han liker meg,
ville jeg likt ham óg.
Og dagen etter det sier Woo-seok han liker deg.
Seriøst. Jeg ville blitt forvirra.
- Sånn må det være. - Skjønner.
Det gjør jeg.
Ja.
Det er ikke lett å innrømme det.
Jeg synes Si-an er veldig ærlig.
Ja.
Og Jun-seo holdt seg rolig foran henne.
- Ja. - Han var rolig.
Ja.
Han utstrålte modenhet.
Men er følelsene hennes jevnt fordelt mellom guttene?
Er det tilfelle?
- Jeg er nysgjerrig. - Ja.
Kan du ha like følelser for alle?
- Mulig å være interessert. - De kan ikke være like.
Det kan ikke være likt.
Akkurat nå liker jeg Woo-seok best.
Akkurat som henne…
- De andre er… - Du så dramaet hans nylig.
Jeg tror ikke Si-an har fordelt følelsene sine likt.
- Nei. - Riktig.
- Hun dras mot den hun er med. - Mer mot den hun er med?
Tenk på dette også.
Hvis jeg var en av de tre gutta,
kunne jeg gitt opp etter å ha hørt dette, og gitt slipp på henne.
- Nettopp. - Ja.
Men ingen av dem gir opp.
Alle tre tenker:
"Jeg er kanskje bare én av tre valg, men jeg ønsker likevel å satse."
Si-an har nok den sjarmen.
- Tror det. - Ja.
Men siden Si-an stadig blir forvirret og påvirket,
får det dem til å holde fast enda mer.
Menn vil vinne en kvinnes hjerte.
- De tror nok det er lurt å prøve hardere. - Ja.
Si-an…
- Jeg lukter bassenget. - Ja.
PARADIS A-RIN OG DONG-HO
- Skynd deg. - Ja, det er dypt.
Jeg må gå på tærne.
Det er veldig dypt.
Hold deg i meg.
Herregud.
Hold føttene oppe fra bunnen.
Jeg skal bare gjøre det jeg gjorde i spillet.
Vent. Du er blitt solbrent.
Er jeg?
Du har allerede fått skille.
Brystet ble brent også.
Akkurat.
Dette er deilig. Kom hit.
- Jeg skal prøve. - Ok.
Vær modig.
Hvordan er dette?
Du er som en valp.
Jeg vil bli bedre på hundesvømming.
Da kan jeg overleve i vann.
Du er rolig over vann.
- Ja. - Men du jobber hardt under.
Jeg vil holde meg flytende lenge.
- Søtt. - De kommer godt overens.
Ja, dette føles riktig.
Det vil nok gå bra hvis jeg øver.
Hvordan går det?
Jeg vil også prøve å holde meg flytende.
- Hold fast i meg og prøv. - Ok.
Følg meg mens du sparker.
- Men ikke spenn deg. - Ok.
- Stol på meg og flyt. - Ok.
Fortsett fremover.
Spark, spark.
Beklager, jeg synker.
Armene dine er for tunge.
- Skal prøve å slappe av. - Ikke spenn deg.
Du må hjelpe meg.
- Hold fast. - Jeg slapper av.
- Ok. - Ok.
- Ok. Greit. - Slapp av og svøm.
- Følg meg. - Kom igjen.
Hele veien.
Jeg fortsetter bare å synke.
Vi prøver igjen. Jeg holder deg oppe.
Dette føles så annerledes enn Inferno.
Vi sammenligner armlengder.
- Mot veggen. - Armene mine er lange.
Mine er så lange.
- Armlengde. - Vent.
- Han gjorde dette med Hae-lin. - Han målte med henne.
Det er merkelig.
Er armene mine lange?
Mine er lenger. Se.
Selvsagt, det må de være.
- Du er 20 cm høyere. - Derfor?
Hva mer vil du gjøre her?
- Jeg er sikker på… - Jeg…
…at du hadde noe i tankene.
Jeg ville bare prate med deg.
- Og svømme? - Det var det største.
Ja, og svømme også.
Jeg er redd.
Her også. Ok.
Når vi drar tilbake i morgen, vil tomhetsfølelsen slå hardt inn.
Man pakker og drar av gårde,
bare for å ende opp i Inferno igjen.
Plager ikke det deg?
Det plager meg ikke nå.
Hva mener du med "nå"? Angrer du ingenting?
Jeg har vært i Inferno lenge nok.
Jeg kom til Paradis med den personen jeg ønsket.
Og vi vil få mange muligheter til å fortsette å prate.
Jeg tror ikke stedet vil ha noe å si for meg.
Tror du
vi får komme hit igjen etter enda et spill?
Eller blir det enda en runde med matching?
Hva spår du?
Du må ha en følelse siden vi har vært her.
Jeg er sikker på at gutta må spille.
Jeg tror vinneren få velge, og så dra hit igjen.
- Men hvis du ikke… - Det sier du nå…
Hva om det blir et damespill?
Jeg vet det.
Ikke tale om.
- Men har du fortsatt selvtillit? - Ja.
Så gjør ditt beste og ta med meg.
- Hva sa du? - Hva?
Se på ansiktet hennes.
Hun er forelsket.
Vil du ha en øl?
Ok.
Skål.
Spiser du ordentlig mat hjemme? Du bor alene.
Før pleide jeg å lage mat fordi jeg hadde lyst.
Men det gjør jeg ikke lenger.
Vrient på grunn av jobb.
- Er du en flink kokk? - Ja.
Jeg kan lage det jeg har lyst på.
Er det sant?
Jeg lager min egen kimchi.
Det er fantastisk.
Du vet,
det er utrolig sjarmerende.
- Kan du lage kimchi? - Sjarmen min?
Om det å være en god kokk er sjarm,
bør du kunne lage for eksempel pasta for at det skal telle.
Men det jeg er god til å lage, er pa-kimchi.
Lag mat til meg neste gang.
Lag pa-kimchi til meg.
Det virker som du vil ha hjemmelagd mat.
Siden jeg er i den alderen nå, gjør jeg ting med tanke på ekteskap.
- Jeg også. - Ja.
Se for deg at vi gifter oss.
Er det fordi du er fiksert på pa-kimchi? Vil du ha litt?
Jeg skal lage til deg.
Skal levere det på døra di.
- Se for deg at vi gifter oss. - Nei.
- Jeg er så flau akkurat nå. - Hvorfor er du flau?
Du har en måte å irritere folk på.
Jeg forstår hvorfor alle sier at man må dra hit.
Det er gøy å erte deg og se reaksjonene dine.
Er det derfor folk velger yngre partnere?
De ser så komfortable ut,
og det virker som de raskt er blitt nære.
- Du har rett. - Ja.
Når Dong-ho er med A-rin, er det han som tar ledelsen.
Ja.
Men med Hae-lin virker han usikker på hva han skal gjøre.
Det får meg til å tenke at hvis Hae-lin gjør et sterkt trekk,
kan Dong-ho miste fatningen igjen.
- Det føles sånn. - Ja.
- Enig.
Dong-ho uttrykker seg mye.
Men merkelig nok føler alle…
- Vi er urolige. - Helt riktig.
Det føles som
om en mørk sky truer i bakgrunnen.
- Jeg tror ikke han er helt sikker ennå. - Enig.
- Men de ser ut som et bra par. - Ja.
PARADIS SI-AN OG JUN-SEO
- Ikke drikk så mye at du blir full. - Ok.
Du, dette er så godt at jeg ikke kan stoppe.
Slutt å si "du" til meg.
- Si navnet mitt. - Si-an.
Jeg er ikke vant til å si folks navn.
Jeg liker at folk sier navnet mitt.
- Ok, Si-an. - Ja.
Men vet du hva jeg ender opp med?
"Du, Si-an."
- Det er greit. - Er det ok?
Hvor ofte ser du vanligvis kjæresten din når du er sammen med noen?
- Jeg? - Ja.
Én gang i uka.
Det er så sjeldent.
Minst.
Jeg sørger for minst én gang i uka.
- Skjønner. - Ja.
Ville tatt meg tid til å se henne minst én gang i uken.
- Hva kranglet dere vanligvis om? - Hva vi kranglet om?
Tja, jeg er ganske sta.
Ja, så noen ganger
tok jeg ikke hensyn til tankene eller perspektivene deres.
- Jeg presset for å få det jeg ville. - Hva du ville…
Det er noe jeg må jobbe med.
Jeg tror det gjorde det vanskelig for den andre.
Jeg føler at du krangler mye.
Jeg synes ikke det er negativt å krangle.
- Selvsagt ikke. - Ikke sant?
Å krangle
bidrar til å forstå deg selv og den andre bedre.
- Ja. - Jeg tror det var sånn for meg.
Selv om man krangler mye,
er det ting man bare kan lære om seg selv ved å være i et forhold.
Du vet det ikke ellers.
Jeg har opplevd mange ganger at jeg har trengt en partner for å lære om meg selv.
Hva slags forhold ønsker du da?
- Forholdet jeg ønsker? - Ja.
Å være sammen med den jeg vil er nok det viktigste.
- Det er sant. - Ja.
Hvis den delen går bra, vil alt annet løse seg av seg selv.
Følg hjertet ditt.
Forresten, jeg føler at det er lettest å snakke med deg.
- Er det? - Absolutt.
- Jeg føler virkelig at… - Ja?
…jeg har en naturlig samtale.
Akkurat.
- Men vanligvis… - Ja?
Jeg spør aldri noen om ting som dette.
Men kan jeg spørre…
- Det kan du. - Kan jeg?
- Selvsagt. - Jeg er faktisk litt nysgjerrig.
Hva syntes du om meg første gang vi møttes,
og hva synes du nå?
Til å begynne med var jeg ikke interessert i det hele tatt.
Men…
Av en eller annen grunn var du den eneste jeg ikke hadde pratet med,
og du ville ikke prate med meg utenom de avtalte tidspunktene.
Ja.
Så
det gjorde meg nysgjerrig.
Jeg ville prate og bli kjent med deg.
- Det var min første tanke. - Akkurat.
Etter at vi ble kjent
viste det seg at du var annerledes.
- På en god måte. - Akkurat.
Men…
Jeg ville også dra til Paradis med deg minst én gang.
Og nå som vi er her,
er det flott.
Ja.
- Jeg har blitt tiltrukket. - Akkurat.
- Det er interessant og forvirrende. - Skjønner.
Ja.
Jeg føler det samme.
I dag
føltes det som en ekte date for meg.
Å kjøre til bestemmelsesstedet sammen,
spise middag sammen og dra tilbake hit.
Dette føles faktisk som en ekte date.
- Gjør det? - Ja.
Jeg elsker dette.
Alt føltes ekte.
Når jeg prater med deg
føles det som
jeg er mer som meg selv.
Jeg er avslappet og ærlig.
Det er sant.
Jeg bare prater uten å overtenke.
Men det er sånn
jeg egentlig er.
Jeg skjønner.
Det er derfor jeg synes at samtalene våre flyter mye bedre.
Det er godt å høre.
Men jeg føler at du fortsatt har mye å tenke på.
Det har jeg.
Grunnen er
at det er en del ting jeg bekymrer meg for.
Hva tenker du på akkurat nå?
Øynene mine er så tørre.
- Er øynene dine tørre? - Ja.
Og?
Det er fint her.
Og?
Det er veldig fint her.
Jeg vil bare…
Jeg mener dette oppriktig.
Du trenger ikke velge meg.
Jeg vil bare du skal være ekte.
- Ja. - Ja.
Ikke si ting som: "Det er fint."
Kanskje du kan si: "Jeg tenker på en annen."
Eller: "Jeg tenker på dem."
Jeg foretrekker at du sier sånt i stedet.
Ok.
Bare fordi det er oss to her,
trenger du ikke å skjule eller pynte på følelsene dine.
Ok.
Du har nok mye å tenke på.
Nei, jeg er bare trøtt.
Føler du deg bra selv om du er trøtt og drikker sånn?
Jeg tror ikke det.
Det er det som er greia.
Det føles bra, det er derfor jeg er forvirra.
- Skjønner du? - Forklar det.
Jeg har vært i Paradis ofte
og følelsene mine endrer seg hver dag.
Akkurat.
Inntil i går var jeg ikke interessert,
men etter at vi kom har jeg begynt å like deg.
- Ja. - Og å se meg selv sånn forvirrer meg.
Av oss tre, hvem liker du best?
Nå er det Theo.
- Theo? - Ja.
Og grunnen?
Hvorfor Theo?
Han uttrykker følelsene sine.
Jeg tenker på ham.
Det er det jeg ville du skulle si.
Herregud.
Men her har følelsene mine vokst, og det er veldig forvirrende.
Det er det jeg vil få frem.
- Hva er det? - Hva?
Hva er galt?
Jeg vet ikke.
- Er nok full. - Hvorfor gråter du?
Jeg vet ikke.
Ikke gråt.
- Jeg vet ikke. Jeg er trøtt. - Her.
Følelsene min er et eneste rot.
Jeg tror jeg forstår. Du trenger ikke si det.
Må være overveldende.
Jeg må på toalettet.
Det er så vanskelig.
Bare si hva du tenker på.
- Gråter du, så få det ut. - Det er ikke det…
Jeg er sånn fordi jeg ikke er sikker på mine egne følelser engang.
Jeg skjønner.
Gå vekk. Gå.
Jeg klarer ikke å slutte å gråte.
Jeg tror jeg hadde litt hjertesorg.
Å se meg selv være så ubesluttsom…
Det likte jeg ikke.
Og det føltes som jeg ikke hadde ryggrad.
Men samtidig tenkte jeg: "Det er forståelig å føle det sånn."
"Dette er det jeg virkelig føler."
Tankene mine var kaotiske.
Det var da Jun-seo hjalp meg
å få ut de innestengte følelsene.
Det var dype samtaler over drinker.
Jeg forstår hva Si-an går gjennom nå.
Hun tenker:
"Jeg liker den fyren og den fyren. Og nå en tredje? Hva feiler det meg?"
Hun opplever en sånn forvirring.
"Jeg bør ikke gjøre dette."
Men dette er tross alt Single's Inferno.
Det er et sted man ikke har mobiler,
og de er der bare for å date.
Så hun gjør ting hun vanligvis ikke ville gjort,
og det gjør henne forvirra og splittet.
Det at jeg til en viss grad kan forstå Si-an,
gjør meg så forvirret.
Dette forvirrer alle.
- Jeg er så forvirra. - Det er alle.
Jeg forstår det jo.
Dette er et unormalt miljø.
- Ja. - Det er sant.
Hun dro til Paradis med Jun-seo mens tankene var kaotiske.
Herregud.
- Likevel… - Ja?
- Å snakke med deg… - Ja.
Jeg tror jeg forstår følelsene mine.
- Gjør du? - Ja.
Jeg føler meg roligere.
Takk.
Jeg skal bare…
Jeg skal bare følge hjertet mitt.
Ok.
Jeg hadde aldri forestilt meg at dette skulle skje i løpet av ti dager.
Ikke tenk eller bekymre deg for mye over det.
- Nei, jeg føler virkelig… - Du og jeg…
Du og jeg vil dra hit én gang til.
Yuk.
Det ble sagt med enorm selvtillit.
Det føles som
jeg tjuvlytter på en samtale ved siden av meg på en utepub.
Ja.
Det er ikke logisk, men…
Det er tydelig at Jun-seo liker henne.
- Mer enn du aner. - Ja.
Du har rett.
Når vi ser tilbake på det første intervjuet med Si-an,
nevnte hun at hun blir lett betatt.
Hun sa hun ønsket seg en stødig, støttende partner
som kunne vente tålmodig på henne.
Hvis dere tenker på det,
trøstet Jun-seo henne i den situasjonen og sa de skulle dra hit sammen igjen.
Det virker som om Si-an har åpnet seg litt mer.
Men…
Jeg tenker at å være i et forhold
med en som henne, kan være litt risikabelt.
Hvis følelsene hennes endrer seg så ofte avhengig av situasjonen,
og hvis jeg var partneren hennes,
ville jeg følt meg litt urolig og bekymret.
Men siden ingen faktisk har begynt å date noen ennå,
og alle er i overveielsesfasen,
synes jeg det er rimelig å fortsette å tenke på det her.
Da hun sa hun klarte å forstå følelsene sine,
betydde ikke det at hun bestemte seg for én person.
Hun er bare innstilt på å gjøre det hun har lyst til.
- Ikke sant? - Tror det.
Hun sier: "Jeg følger hjertet mitt."
"Jeg skal bare…"
Har hun ikke alltid vært sånn?
Jeg mener det.
Frem til nå har hun datet folk hun har vært tiltrukket av.
Hun har alltid fulgt hjertet sitt.
Men nå er forskjellen at hun…
- Følte hun seg skyldig? - Ja.
Ikke nå lenger.
- Ingen skyld. - Nei.
- "Hvorfor det?" - Overhodet ikke.
"Er ikke her for å uroe meg for hva andre synes."
Nettopp.
- Hvem vet? - Uklart.
Vi vet ikke hva Si-an føler heller.
Vi går og prater.
- Prater? - Ja.
- Kom. - Gjerne.
- Følg meg. - Hva?
Det føles som et hemmelig skjulested.
- Jeg hadde glemt det. - Hva?
- Da vi dro til Paradis den gangen. - Ja.
Nå føles det så lenge siden.
- Ikke sant? - Ja, veldig.
Da du dro…
- Ja? - Jeg glemte deg på en måte.
Det jeg er mest nysgjerrig på, er hva du føler nå.
Jeg har også
mistet retningen min.
I mine øyne er du…
Du er altfor snill mot alle.
- Jeg skjønner. - Mot alle.
Det føles som du er like snill mot alle.
- Personligheten min… - Seriøst.
Ja?
Enten de er menn eller kvinner, så vil jeg ta litt vare på dem.
Men hvis du gjør det med alle,
vet du hvordan det blir.
Det blir forvirrende.
- Forvirrende? - Ja.
Er det sant?
Tror du ikke folk ville følt det sånn?
Jo.
Ikke sant?
Jeg antar det.
Hva mener du?
"Jeg antar det."
Greit.
Ja.
Akkurat.
Hvem er førstevalget ditt?
- Førstevalget mitt? - Ja.
For meg…
Si-an.
Er det sant?
Jeg tenkte meg det.
Jeg er ikke flink til å multitaske.
Så akkurat nå
vil jeg bli bedre kjent med Si-an.
- Greit. - Ja.
- Derfor… - Gjør som du vil.
- Jeg vil bli kjent med henne. - Ja.
Jeg vet ikke om det er det rette valget eller ikke.
Jeg vil holde det enkelt.
Ok.
Bra jobba.
Takk.
Jeg heier på deg.
Jeg heier på deg også.
Men det føles ikke sånn.
Men midt oppi alt dette er han ærlig.
- Ja. - Han var direkte.
Ikke forvirrende.
- Nei. - Nettopp.
Han klarte seg bra.
Nå går vi.
- Hvorfor? - Hva?
Hvorfor?
Jeg har hørt og sagt alt nå.
Jeg skjønner.
- Hva? - Hva?
Hva? Jeg mener…
Vi går tilbake og er sammen.
Hvorfor? Kan vi ikke være sammen her, bare vi to?
Bare gå tilbake. Det holder.
- Hva annet skal du gjøre? - Hva er poenget?
Vi går tilbake og er sammen.
Hvorfor? Kan vi ikke være sammen her, bare vi to?
- Hva gjør du? - Hva?
Ser du? Nå gjør du det igjen.
Hva da?
Jøsses.
- Skal vi gå tilbake? - Hva?
Skal vi gå tilbake?
Hvis du ikke har mer å si, så går vi. Kom.
Men jeg har mye å si.
- Ikke gjør det. - Slutt.
- Det er problemet med Jeong-su. - Han må reise seg.
Men jeg har mye å si.
Slutt å lyve. Jøsses.
- Nå går vi. - Kom igjen.
Jeg ble litt sint under den samtalen.
Jeong-su viste stor interesse for meg.
Derfor ble jeg veldig forvirra.
Men han sa at Si-an var førstevalget hans.
Etter å ha pratet med Jeong-su den kvelden,
bestemte jeg meg for å bare fokusere på Jong-hoon nå.
Følelsene mine endret seg litt.
Gjorde jeg det uklart?
Det sa hun.
Ærlig talt,
Jeg er ikke en som er verdt å bli såret over.
Det var derfor jeg prøvde å være litt mildere i tonen.
Det var vel derfor hun følte seg forvirret.
Jeong-su…
- Hva er det med ham? - Jeong-su.
Jeong-su.
Når to mennesker ikke er interessert i hverandre,
er det mer respektfullt å være tydelig,
istedenfor å si ting på en hyggelig måte.
Det siste han sa var så unødvendig.
Han sa: "Vi blir her og prater mer, bare vi to."
- Hva er poenget? - Ja.
- Hva mener du med "hvorfor"? Gå. - Han liker noen andre.
Hvis jeg skal prøve å forstå det fra hans ståsted,
må de treffe hverandre de neste tre-fire dagene.
Istedenfor at ting ender så pinlig…
Du prøver for hardt.
For ikke å gjøre det ubekvemt…
Han ville ikke at noe skulle bli ubekvemt.
Men lukter vi ikke godt?
Hva tenker du på?
Jeg tenker ikke på noe. Trenger litt selvtillit.
Selvtillit? Ok.
Jeg har villet spørre.
Si at det er noen du liker,
og du ser at de velger noen andre.
Er det greit for deg?
- For meg? - Ja.
Ja. Eller det er jo ikke greit.
Da Si-an og jeg først dro til Paradis,
snakket vi om at én dag med meg ikke ville få henne til å si
at hun var forelsket og bare hadde øyne for meg.
Jeg sa at det ikke ville være troverdig.
Hun kan møte alle og så innse at jeg er den rette.
- Det vil føles bedre. - Ja.
Det sa jeg til henne. Og med deg?
- Meg? - Ja.
Jeg føler ærlig talt at jeg kan uttrykke meg bedre nå.
- Ja. - Men det er litt…
- Man føler seg… - Det er deprimerende.
Jeg følte meg plutselig så nedfor.
- Jeg skjønner. - Jeg ble trist.
Men A-rin var rett ved siden av meg.
Det er hennes seng.
Men hvem vet. Morgendagen kommer.
Og du har dagen etter det.
Vær aggressiv.
Spør ham senere hvordan det var, og om han vil prate.
Du gjør det så naturlig.
Men det er det som er vanskelig.
Du er enda mer naturlig med ansiktsuttrykk og tonefall.
Seriøst.
Jeg klarer meg bra når jeg føler meg komfortabel som nå.
- Ja. - Men med Dong-ho
er jeg stiv og robotaktig.
"Hvordan hadde du det i Paradis?"
"Kan vi gå og prate?"
Hun har sluppet seg løs.
Viser skuespillertalentet.
- Ikke sant? - Jøss.
Vi ser en mer menneskelig side av You-jin nå.
Ja.
Hun avslører sitt sanne jeg.
Du må være modig også.
Det burde ikke være noe å angre på.
Dette er alvorlig. I morgen starter krigen.
Vi vil fortsette å ha øyekontakt i morgen.
Hva driver du med?
Jeg var så ensom.
- Hvorfor er du alene? - Er du alene?
- Vi setter oss sammen. - Jeg leste.
- Vi setter oss sammen. - Greit.
Drikker du fortsatt vann?
Er du full?
Nei.
Jeg tror dette var min kopp.
Hvorfor er You-jin så morsom?
- Er jeg morsom? - Ja.
Jeg vil ikke være den morsomme.
- Fra i dag er du Donald Duck. - Jeg?
Vennene mine er alltid…
- Ja. - Har dere to pratet?
Ikke ennå. Vil du prate?
- Gå og prat. - Ok.
- Går det bra? - Ja.
- Er du ikke trøtt? - Jo, men…
- Hvis du er trøtt, så… - Det går bra. Vi prater.
Jeg vil også ha vann.
Vi henter vann først.
Kan jeg spørre hvem du valgte til Paradis i sted?
Jeg?
Bør vi holde det hemmelig?
- Si-an. - Si-an.
Det er fordi jeg ville prate litt til.
Akkurat nå
har jeg hatt interesse for to personer.
Ja.
Jeg vil bekrefte de følelsene.
I går var jeg sammen med deg, og det var veldig gøy.
Du var min idealtype når det gjaldt utseende.
Det sa du.
- Ja. - Ja.
Jeg liker deg, men jeg er ikke flink til å multitaske.
Så den neste planen
var å tilbringe tid med Si-an.
Jeg skjønner.
Det er derfor jeg valgte Si-an i dag.
- Skjønner. - Jeg er midt i det.
Ja.
Så jeg er også forvirra akkurat nå.
- Det må du være. - Ja.
Hva er Si-ans sjarm?
Personligheten hennes?
Er vi forskjellige?
Dere er veldig ulike.
Hvordan er hun ulik?
Hva?
- Med deg… - Ja.
Jeg har behov for å passe på deg.
Jeg skjønner.
Jeg vil gjøre mer for deg.
Men?
Hva er forskjellen?
Vil du passe på henne også?
Jeg tror hun tynger tankene mine.
Hva prater han om?
Jeg tror hun tynger tankene mine.
Tynger tankene dine?
Jeg forstår ikke den følelsen.
Hva?
Jeg forstår ikke den følelsen.
Ok.
Jeg har fortsatt ikke peiling akkurat nå.
Jeg var nysgjerrig på andre ting.
Jeg lurte på om du har følelser for meg.
Jeg lurte ikke på om du har følelser for bare meg.
Jeg lurte på om du har følelser for den jeg er.
For etter det jeg har sett, er du omsorgsfull og oppmerksom.
- Det var veldig forvirrende for meg. - Jeg skjønner.
Jeg ble forvirra.
Jeg er ikke så oppmerksom med de andre.
Tok jeg feil da?
Du var kjempehyggelig mot alle.
Det er derfor jeg ble nysgjerrig.
Jeg fryser.
- Fryser du? - Ja.
Vil du ha jakka mi?
Nei, det går bra.
Jeg er faktisk varm.
Er du?
Si fra hvis du blir kald.
Ja, jeg skal si fra.
Seriøst.
Jeg burde sovet 30 minutter lenger.
Gå og sov.
Legg deg.
- Gå og sov. - Nei…
Jeg føler meg litt utenfor.
Vi går og legger oss.
Nå.
Det ville vært synd.
Nå begynner han igjen.
Hvis du føler deg utenfor…
- Da bør du gå og legge deg. - Ja.
Det ville vært synd.
- Synes du ikke? - Jeg forstår deg ikke.
- Meg? - Ja.
Det du sier, er helt på jordet.
Er det?
Du har tendens til det.
Jeg liker ikke å bli forvirra.
Jeg sa det tydelig så det ikke skulle bli forvirrende.
Når?
- Når? - Ikke?
Han er irriterende.
- Gå og sov. - Nei…
Jeg vet ikke om du vil snakke eller være sammen akkurat nå.
Jo, jeg vil være med deg lenger.
Men i min nåværende tilstand
er jeg redd jeg plager deg siden jeg er så utenfor.
- Det er det jeg tenker. - Så…
Hvis Jeong-su bare hadde innrømmet at han virkelig er interessert i Si-an,
hadde det vært beundringsverdig.
Men å snakke vagt er ikke noe jeg liker.
For Hae-lin også…
Jeg tenkte at jeg måtte uttrykke følelsene mine tydelig.
Så jeg sa til henne at jeg likte Si-an bedre.
Jeg var tydelig på det.
Var ikke det tydelig heller?
Det var ikke det han sa.
Han sa: "Jeg valgte Si-an i dag."
"Men jeg koste meg med deg også."
"Mellom dere to…"
- Ja. - "Jeg liker dere begge."
Jeg synes ikke det var tydelig.
Han var ganske tydelig overfor Hye-jin.
Men jeg synes ikke han var tydelig med Hae-lin.
Kanskje han ville si hvorfor han valgte Si-an.
Men etter det pratet han forvirrende.
- Fordi han følte seg utenfor. - Ja.
Kanskje disse ordene ikke hadde noen betydning?
Å ville ta vare på og å være bekymret for noen.
Er det det samme?
Det er det samme.
- De ordene… - Ja.
Han fant dem opp der og da.
"Fant dem opp."
- Tror jeg også. - Virkelig?
Mens han fortsatte å prate, improviserte han.
- "Improviserte." - Ja.
- Det var en tabbe. - Ja.
- Ingen grunn til å analysere de ordene. - Nei.
For å si det på en annen måte,
det er som å spørre om forskjellen
mellom å like noen og å være forelsket i noen.
Det er noe sånt.
Hvorfor gjorde Jeong-su det?
Men hvis alle kvinnene sier det…
Da betyr det jo at han forvirrer dem.
Det virker som
at å være snill og god er sånn han er.
- Hvorfor pynter du på det? - Det er ikke sånn.
- Kjenner du ham? - Nei.
Kjenner dere hverandre?
Men hvis alle sier det, må han jo være hyggelig mot folk.
Han er nok hyggelig.
PARADIS LEE SI-AN OG YUK JUN-SEO
Skal jeg bare sove her?
Nei, vi sover sammen.
Vi sover sammen.
Ok.
Jeg får ikke tørket håret.
Fant du ikke føneren?
Nei. Det går bra.
Det går bra. Legg deg ned.
Lufttørking er også bra.
Ok.
I samme seng?
- Hva? - Hva?
Er det første gang?
Er de i samme seng?
Mikke Mus-pysj.
Mitt mesterverk.
Det er første gang jeg ligger i en queen size-seng.
Jeg også.
- Er det sant? - Ja.
- Er du full? - Nei.
- Går det bra? - Hva?
Går det bra?
Ja. Går det bra med deg?
- Med meg? - Ja.
Jeg tror jeg drakk tre glass.
- Tre glass? - Ja.
Hvorfor gråt du i sted?
Fortell.
Hva?
Hvorfor gråt du?
- I sted? - Var du trist for situasjonen?
Det er bare komplisert.
Fordi…
Den eneste jeg har åpnet meg for, er deg.
Ja.
- Hva skjer? - Hva?
Hva?
- Klokka er 01.30. - Skjønner.
Tiden flyr.
Jøss, klokka er allerede 01.30.
Men jeg er glad jeg dro hit.
Jeg fikk et glimt av de ekte følelsene dine.
Ja, det er sant.
Og nå som jeg vet det,
blir det tydeligere hva jeg bør gjøre.
Ja.
Så følelsene dine plager meg ikke.
Jeg skal gjøre det jeg har lyst til.
Du trenger ikke bekrefte noe for meg.
Det som er interessant,
er at vi har ikke pratet sammen så mange ganger.
- Nei. - Men…
Selv uten å ha pratet så mye,
føler jeg at jeg forstår hvordan jeg har det.
Ja.
Jeg også.
Jeg føler det samme om deg.
- Gjør du? - Ja.
Var det noen øyeblikk da jeg gjorde deg nervøs?
Nå?
- Hva gjør du? - Hva?
Hva gjør du? Hvorfor vrir du deg sånn?
Du vrir på deg.
- Hva er det som skjer? - Hva?
- Klemte han henne? - Ja.
Det tror jeg.
Han klemte henne sånn.
Ja.
- Klemte han henne? - Ja.
Er det ikke synd å sove?
Jo, kanskje det er mer vi kan prate om.
Det føles litt skuffende å bare sovne på denne måten.
Tekst: Tina Livsdatter Bullen Ytreland