LEE SI-AN
CHUNG YOU-JIN
KIM MIN-SEOL
BAE JI-YEON
KIM HYE-JIN
KIM A-RIN
PARK HAE-LIN
KIM TE-HWAN
KOOK DONG-HO
JANG THEO
KIM JEONG-SU
YUK JUN-SEO
AN JONG-HOON
PAKAO ZA SAMCE, RAJ ZA PAROVE
Osoba s kojom želim ići u Raj je…
Yuk Jun-seo.
Evo ga!
Tako je.
Zapravo je bio njegov red.
- Točno. - Pa…
Već je bila u Raju s Theom i Jeong-suom.
Lee Si-an se spojila s Yuk Jun-seom.
Zabavi se.
…Yuk Jun-seo.
- Yuk Jun-seo. - Znao sam.
Molim te, izađi.
Idemo.
Gdje si dosad?
Zašto se osjećam
ovako čudno?
Čudno mi je ići u Raj s tobom.
Da, zar ne?
Nisam mislio da ću ići
jer ti nisam otvoreno pokazao svoje osjećaje.
- Jesi. - Jesam?
Sad mi je lakše.
Ovo bi moglo biti zabavno.
Oboje su se suzdržavali.
- Bit će zabavno. - Misliš?
- Da. - Zato što…
Bili su oprezni kraj Jeong-sua i Min-seol.
Sad se mogu zabaviti jer se neće brinuti zbog njih.
Završilo je spajanje parova za Raj.
Osjećaj kada te ne izaberu…
Prilično je gorak.
Nije sjajno.
Osjećaš da si u opasnosti.
Siroti Theo.
Ajme, ovo je…
- Znači, tako. - Theo…
Zašto je Theo izašao i gledao ih kako odlaze?
Dobit će priliku, zar ne?
- Hoće. Bar jednu. - Nadam se.
- Theo će dobiti još jednu priliku? - Navijam za Thea.
Ispalo je kako smo očekivali.
- Točno tako. - Da.
Zapravo, ti to nisi očekivala.
- Imaš pravo. Nisam. - Nisam ni ja.
Ozbiljno.
- Zar ne? Jun-seo? - Nisam ni ja.
- Nisam to očekivala. - Totalno.
Davala mu je migove.
Očekivala sam Jong-hoona.
- Što? - Nekog posve drukčijeg.
O čemu ti to?
- Jin-kyung, nije tako. - Nije? Dobro…
Oprostite.
RAJ KIM A-RIN I KOOK DONG-HO
- Oprezno. - U redu.
- Ima nevjerojatan zvuk. - Da, motor zvuči fantastično.
Srce mi juri sto na sat.
I meni.
Kad sjednem u ovakav auto, srce mi počne ubrzano kucati.
Možeš se malo pomaknuti? Bolje?
- Tako. - Hvala. Baš si obzirna.
- Vrijeme leti, zar ne? - Zbilja leti.
- Prošli smo pola. - Ne mogu vjerovati.
Prošli smo pola.
Prvi put idem u Raj.
Tako je.
Prelazimo rijeku.
Dong-ho prelazi…
Dong-ho prelazi preko mosta Dongho?
Tako je.
Sjetit ću te se svaki put kad budem prolazila.
Bit ću počašćen.
Svaki ću se put ovoga sjetiti.
Tako se zove. Most Dongho.
Tako je.
Sudbinski.
Kao da sanjam.
RAJ LEE SI-AN I YUK JUN-SEO
Dobar je osjećaj za treći put.
- Uživaj. - Da, super je.
- Prošli smo pola. - Da.
Sutra je već sedmi dan.
- Pomalo sam… - Da?
Bilo mi je super do otprilike trećeg ili četvrtog dana.
- Da. - Upoznavala sam ljude, išla u Raj…
Ali sad više ne znam što osjećam.
Da me netko pita što osjećam…
- Da. - Ne bih mu znala odgovoriti.
- Da. - Tako se osjećam.
Razumljivo.
Mnogo mi je toga na pameti…
Da.
I to me iscrpljuje.
- Kužim. - Da.
Ima mnogo opcija. Nije ni čudo što toliko razmišlja.
Imam osjećaj da sada mnogo ozbiljnije razmišlja.
Prvo se željela samo zabaviti.
Ali kad je vidjela da su svi momci super, mora dobro razmisliti.
- Ovo je sjajno. - Super je.
- Ispričavam se. - Kava!
Izgleda preukusno.
Hvala na hrani.
Hvala.
Ovo je pileći zabatak?
- Želiš kušati? - Da.
U redu.
Nije kao pileća prsa.
Hvala.
Evo ti i umak.
Je li ukusno? Sviđa ti se?
- Ukusno je, zar ne? - Preukusno.
Osjećaš li se bolje?
Presretna sam.
- Stvarno? - Totalno.
Zašto onda tako izgledaš?
Totalno.
Dobro je.
Stariji si od mene, zar ne?
- Koje si godište? - Moguće.
Rođen sam 1996. godine.
- Znači, tako? - Da.
Ti si vjerojatno 1998. godište.
- Ne, 1999. - Znači, tako?
Da.
- Znači, imaš 25 godina? - Mlađi si nego što sam mislila.
Imam 25 godina.
Dvadeset pet. Da.
Znači, stariji si.
Ovo je bijeg od svakodnevice.
- Zar ne? Upravo tako. - Da.
Stvarno nisam ovo očekivao.
- Iskreno. - Što to?
Da ću danas doći ovamo.
- Nisam bio siguran. - Da.
Mislio sam da,
za razliku od ostalih, nisam dovoljno otvoreno pokazao osjećaje.
Tako da se nisam previše nadao.
Ali onda su me prozvali.
Da.
Laknulo mi je, ali sam se iznenadio.
- Kužim. - Da.
Nisam to očekivao.
Kužim.
Jučer…
Bila sam sretna što si mi prišao. I ja sam željela razgovarati s tobom.
Dobro si se izrazio.
- Jučer? - Da.
Stvarno?
Zašto nisi odgovorio na pitanje?
Koje?
Koga želiš povesti u Raj.
SINOĆ
Nego…
S kim želiš ići, Jun-seo?
U Raj.
Zašto mi to radiš?
Pit ću.
Mnogo sam razgovarao s Theom
i dobio sam uvid u ono što osjeća prema tebi.
Zbog toga…
Bio sam nešto oprezniji.
Znam koga sve zanimaš
i nisam tijekom igre želio otkriti da i mene zanimaš.
A ni prije toga nisam bio otvoren.
To je razlog.
- Zadovoljna je. - Dobar odgovor.
- Svidio joj se. - Da.
Obziran je prema konkurenciji.
Da.
Iskreno,
imam osjećaj da se suzdržavam
pred osobama s kojima sam bila u Raju.
Zašto?
Moji se osjećaji stalno mijenjaju.
A oni bi mogli pomisliti da sam donijela odluku.
Da.
Ili bi moglo doći do nesporazuma…
- Da. - Prije konačne odluke.
- Kužim. - Zato…
Zato se suzdržavam i ne pokazujem osjećaje.
Kužim.
I zato…
Nakon što odemo odavde,
cilj mi je što brže shvatiti na čemu sam…
Da.
I slobodno izraziti svoje osjećaje.
Da.
- Ali… - Ako mi se netko sviđa, želim mu to reći.
Ne znaš što točno osjećaš?
Moram razmisliti o mnogo toga.
Isprva sam uživala
i zabavljala se.
- Ali sada… - Da.
Bojim se.
- Kužim. - Da.
Danas sam se počela tako osjećati. Razina energije mi je naglo pala.
Stvarno?
- Da. - Kužim.
Ali normalno je da se osjećaš zbunjeno. Na taj si način i dalje vjerna sebi.
To je moje mišljenje.
Ionako ćeš na kraju morati odlučiti,
ne zamaraj se sad time.
Uživajmo u hrani.
- I zabavimo se. - Dobro.
- Zabavit ćemo se i otići. - Može.
- Želim da se opustiš. - Da.
- Ne moramo biti preozbiljni. - Da.
- Postupimo tako. - Danas ću se usredotočiti na tebe.
- Fino. - Da.
- Ovo je… - Razgovor s Jun-seom pruža utjehu.
Slažem se.
Jun-seo umiruje ljude svojim savjetima.
Da.
Mislim da su oboje otprilike jednako iskreni.
- Sličnih su razmišljanja. - Da.
Iskreni su, ali ne i previše…
Neugodno im je kad su previše ozbiljni.
Nadam se da Si-an neće previše razmišljati i da će se zabaviti s Jun-seom.
Ali osobe koje imaju mnogo opcija i razbijaju glavu
na kraju ostanu same.
- Istina. - Nismo očekivali takav odgovor.
Ljudi koji nemaju mnogo opcija prvom prilikom uskoče u brak.
Često to viđam oko sebe.
Ne kažem da će Si-an ostati sama do kraja života.
Nadam se da će naći sreću.
Kako god, popularna je.
- Da. - Mora odvagnuti opcije.
Kad previše razmišljaš, katkad ne možeš odlučiti.
I ne kaže to tek tako. Si-an je zbilja neodlučna.
Rastrgana je.
- Salata, voće, pjenušac… - Voće? Obožavam ga.
- Izvoli. - Izgleda preukusno. Hvala.
Test.
- Znaš li otvoriti bocu? - Potrudi se.
Nisam ovo dosad radio.
- Ne ide? - Ne, ide.
Uspio sam.
Izgleda predobro.
Drago mi je.
- Drago ti je? - Da.
Super je.
Ovo je stvarno raj.
Ne znam opisati okus.
- Dobar je. - Kao pjenušac.
Što je ovo? Tofu?
Kušajmo. Probaj.
- Izgleda kao tofu. - Zar ne?
- Dodaš mi nož? - Evo.
Je li ovo pravi nož?
Dodaj mi bilo koji.
Zašto je ovo tako komplicirano?
Ta je njegova osobina jako šarmantna.
- Da. - Pokazao je da je smotan.
- Ne glumi da je savršen. - Lijepo.
I ja ću glumiti da ništa ne znam.
Dobar tek.
Hvala.
Preukusno je.
Što god da jedemo u Paklu, otpadne nam vilica od žvakanja.
Točno.
Ovo bi mogao sažvakati čak i da nemaš zube.
Gle. Za avokado ti ni ne trebaju zubi.
Totalno.
Zanima me tvoj posao i dob.
Pogotovo dob.
- Smijem pogađati? - Više te zanima dob?
- Ne, posao. - Posao?
Siguran sam da si mlađa od mene.
Imaš otprilike dvadeset…
Otprilike dvadeset…
Dvadeset…
šest?
Ne, 23.
Mislim da imaš 23 godine.
- Budi iskren. - Dvadeset tri.
- Dvadeset tri? - Da.
Imam 25 godina.
Bio sam blizu…
Pogledala si me kao da sam grdno pogriješio.
- Jedna je godina razlike mnogo. - Jest.
To je cijela godina.
Dvadeset pet. Sad ti pogađaj.
Tko zna, možda si starija.
- Možda sam imao težak život. - Sumnjam.
Sigurno nisi.
Zašto si tako sigurna?
Imam osjećaj
da si stariji od mene.
Ali ne bih ti dala 30. Rekla bih da imaš 29.
Ma, dodat ću još jednu godinu.
Imaš 30 godina.
Jer sam izgledao sretno kad si rekla 29?
Da. Trideset?
- Trideset? - Da.
- Stvarno? - Da, imam 30 godina.
Imaš pravo.
Tako i djeluješ.
Tvoj posao.
Mislim da…
Kada vidim kako se odijevaš i to,
djeluje mi kao da znaš što ti pristaje.
Jesi li manekenka? Ili se baviš fotografijom?
- Da. - Da?
Snimam reklame.
Time se bavim.
Snimam reklame.
Posljednje tri godine snimam reklame za jednu kozmetičku tvrtku.
Također reklamiram svadbenu odjeću i radim kao fitness model.
KIM A-RIN, 25 GODINA MANEKENKA
Time se bavim.
Znači, odrađuješ snimanja i pokazuješ ramena?
Jako si dobar.
- Zar ne ide tako? - Da, volim pokazivati ramena.
Zanimljivo.
Jesi li kad glumila mladu?
Jesam.
- Koliko si se puta udala? - Otprilike triput.
Ajme, vodiš jako uzbudljiv život.
Ovo je bilo…
- Totalno neočekivano. - Da.
Zabavno je pogađati.
Ne mogu pogoditi tvoj.
- Što? Posao? - Da.
Da.
Pokušaj.
Mislim da radiš u uredu.
A gdje drugdje?
Mislila si da sam nezaposlen?
Da, radim u uredu.
Znači, pogodila sam?
Da, računovođa sam.
- Računovođa? - Da.
Nemoguće.
Imala sam osjećaj da se time baviš.
Radiš li možda u okrugu Yongsan?
Da.
- Zato što… - Amore…
- Otkud znaš? - Smijem to reći?
- Nedavno sam ondje snimala. - Da. Obično…
- Znaš li gdje je Etude? - Da.
Često ondje snimam.
- Možda smo se sreli. - Moguće.
U podrumu te zgrade su dobri restorani.
Da.
Kad si posljednji put bila ondje?
Idem barem jedanput svaka dva-tri mjeseca.
- Vjerojatno smo se mimoišli. - Zar ne?
Bili smo jako blizu. Prekul.
- Imaju poveznicu. - Da.
Jedanput u dva mjeseca…
- Nije tako često. - Da.
Ne bih rekao da su se sreli.
Zanima me gdje živiš.
Također.
- Budući da radiš u Seulu… - Da.
Ako često snimaš reklame,
sigurno živiš u Nonhyeonu, Apgujeongu, Cheongdamu ili Gangnamu.
U Sinsi?
Gdje živiš?
Živim u Wangsimniju.
U Wangsimniju.
- Stvarno? - Što je?
- Što?
I on živi ondje?
- Zašto si iznenađen? - I ja.
- Stvarno? - Da.
Stvarno?
Ajme, zbilja?
Nevjerojatno.
- Da. - Zbilja.
Možda su se već vidjeli.
Živim u Wangsimniju.
Osam-devet godina.
- Stvarno? - Da.
Ja živim ondje dvije godine.
Sto godina sam ondje. Već duže vrijeme živim u Wangsimiju.
- Susjedi smo. - Tako je.
Prijatelji iz susjedstva.
- Zato si razrogačio oči. - U tom slučaju…
Sigurno se vozimo istom linijom podzemne na posao.
Kako je to moguće?
Nevjerojatno.
Totalno.
Izgledi za ovo su maleni.
Ali imamo mnogo toga zajedničkoga.
Pomislila sam da je to sudbina.
Iz iste su četvrti. To je…
Vrlo je znakovito.
To je velika stvar.
- Sad će biti još zainteresiraniji. - Da.
To će ih zbližiti.
Istina.
- A ideja sudbine… - Da.
Romantična je i to te ponese.
Dobar je osjećaj biti ovdje
nakon toliko toga.
- Mogli smo odavno doći ovamo. - Da.
I dalje silno žalim zbog toga.
Osoba s kojom želim ići u Raj je
Kim A-rin.
Hvala.
Jang Theo.
Meni je to bio prvi…
Da, bio je to…
Bio je to šok.
Ali sada ne postoji
nitko tko me zanima ni s kim bih željela razgovarati.
Ne želim više razmišljati
ni razbijati glavu tim stvarima.
Čim sam se vratila, odlučila sam pronaći te
i razgovarati s tobom.
„Hej, razgovarajmo.”
Stvarno?
- Morala sam skupiti hrabrosti. - Kužim.
Si-an i ja odlučile smo čekati. Tada si došao s Jeong-suom.
Srećom, svi četvero sjeli smo skupa.
Tako je.
Ali budući da nas je bilo četvero,
sramila sam se zamoliti te da odemo nekamo sami.
Trebalo mi je mnogo hrabrosti samo da ti pokucam na vrata.
Istina. Bila si jako hrabra.
Ono što me iznenadilo…
Kad je naš naivni i neiskvareni divljak, Jun-seo…
Zašto je sjeo kraj nas?
Ni ti to nisi očekivala?
- U toj situaciji… - Imao je četkicu.
- Ja bih otišao. - Da.
Ali on je pitao može li sjesti kraj nas.
Da.
Hej. Yo!
- Što ima? - Razgovaramo.
- Zbilja? - Da.
Smijem se pridružiti?
- Slobodno. - U redu.
Što ima?
- Nije imao pojma što se zbiva. - Da.
Sjeo je preko puta nas kao da nas ispituje.
Pomislio sam: „Ovako neće ići.”
A kad je on sjeo, došli su i drugi.
Tada sam pomislila: „Gotovo je.
Zašto ništa nije onako kako želim?”
Bila sam toliko ljuta da sam samo otišla iz blagovaonice.
Stalno smo se mimoilazili. Bilo je teško dospjeti ovamo.
Daleko su dogurali.
Da.
Nekim je ljudima suđeno da se sretnu.
Opuštaju me.
- Sretan sam dok ih gledam. - Da.
Imamo prvi par.
- Da. - Tako je.
- Čestitke. - Da.
- Dong-ho i A-rin. - Da.
- Ne želim kvariti raspoloženje. - Da.
Ali zašto razmišljam o Hae-lin i Dong-hou?
- Imam taj osjećaj. - Možda tu još nešto bude.
Da.
- Dong-ho se pogubio s njom. - Tako je.
- Neće završiti ovako lijepo. - Da.
Sve ovisi o Dong-hoovim osjećajima.
- Jesi li gladna? - Umirem od gladi.
RAJ BAE JI-YEON I KIM TE-HWAN
- Gladna sam. - I ja.
- Jedimo. Dobar tek. - Dobar tek.
Privući ću ove tanjure.
Možeš li je otvoriti?
Uplašio si me!
- Ovo je moglo loše završiti. - Da.
Sigurno je 2003. godište.
Uplašio si me!
- Hvala. - Baš se lako otvorila.
Hvala.
Oprezno.
Zaboga!
- Presladak je! - Jako je sladak.
Moramo popiti piće s njim.
Oboje su mi super.
Hoću ja prva?
- Želiš li? - Zanima li te?
Da te prvo pitam za dob ili za posao?
Izaberi.
Naizmjence ćemo.
- Može. - A onda dob.
- Bavim se… - Da?
Dizajnerica sam.
- Ali… - I djeluješ tako.
Dizajnerica sam interijera.
Trenutačno radim kao dizajnerica interijera.
Uređujem interijer za promocije brendova
u skladu s njihovim imidžem.
Pomažem im i kod dizajniranja njihovih proizvoda.
BAE JI-YEON DIZAJNERICA INTERIJERA
- Čime se ti baviš? - Ja…
- Ja sam DJ. - U redu.
Stvaram elektronsku glazbu.
Stvarno?
I vlasnik sam kluba.
- Stvarno? - Da.
- On je DJ? - DJ?
- Neočekivano. - Vlasnik je kluba?
On je DJ?
Ja sam DJ.
Vlasnik sam kluba u četvrti Itaewon.
Suprotno onome što ljudi pomisle kad se spomene klub,
u našem se pušta house glazba.
Taj žanr i kultura koja ide uz njega relativno su nepoznati u Koreji.
Želim promovirati tu vrstu glazbe
kako bi je više ljudi otkrilo te kako bi postala popularnija.
KIM TE-HWAN DJ I VLASNIK KLUBA
- Stvarno? - Da.
Nisam to očekivala.
Iznenadila si se, zar ne?
- Šokirala. - Ne pristaje mi?
Nije mi bilo ni na kraj pameti da se baviš glazbom
jer sam mislila da se baviš
nečim opuštenijim.
- Nisi znala da imam klub? - Nisam, uopće.
- Uopće. - Da.
Ali čak i nakon što sam to čula, teško mi je zamisliti.
- Zar ne? - Da.
- Jednostavno se ne slaže. - Da.
Zanima me tvoja dob.
Pogađaj.
- Ja ću prvi reći koliko godina imam. - Može.
Trideset jednu?
- Pogodila sam? - Da.
- Jesam? Stvarno? - Da.
- Što? - Molim?
Ajme meni.
- Stariji je. - Ima 31 godinu?
Da.
- Stariji je od mene. - Stariji je.
Mislili smo da ima 22 godine.
- Stvarno? - Da.
Mislila sam da imaš oko 30.
- Oko 30 godina? - Trideset. Da.
Zašto si rekla 31? Uvrijedila si me.
Povlačim to.
- Stvarno? Pogodila sam? - Da.
- Odmah sam pogodila. Sve sam pokvarila. - Da.
- Sad je na meni red. - U redu.
Dvadeset…
i sedam.
Dvadeset sedam?
- Dvadeset šest. - Dvadeset šest?
- Dvadeset pet. - Dvadeset pet.
- Imam 25 godina. - Stvarno?
- Ali… - Da?
Djeluješ zrelije.
- Stvarno? - Da.
Zato sam mislio da si starija.
Mislila sam da je starija.
- Totalno. - Da.
Dugujemo ispriku Te-hwanu.
- Totalno. - Oprosti.
Danas si dugo razgovarao s novom, zar ne?
- Dugo sam razgovarao s njom? - Da.
- S novom? - Da.
Dok smo jeli…
- Da. - Nakon igre sjela je kraj tebe.
DANAS ZA VRIJEME RUČKA
Što je ovo? Dosad te nisam vidjela takvog.
- Nisi? Stvarno? - Da.
Čini se da voliš nositi naočale.
Ponio sam ih mnogo.
Žele da ih skineš.
Meni su kul. Bezveze.
Bezveze.
To mi je malo zasmetalo.
Kužim.
- To je sve. - Kužim.
- Malčice. - Da?
Nije mi jako zasmetalo. Malo.
Zato sam te pogledavala.
- Ali ti mene nisi. - Da.
Pomislila sam: „Vidi ti njega.
Malo je…”
Stalno sam pogledavao u tvom smjeru.
- Gledali smo se. - Stvarno?
Mislio sam da telepatski komuniciramo.
- Stvarno? - Da.
Ji-yeon je bila malo ljubomorna, što mi je bilo slatko.
Raj ili Pakao,
nije mi važno gdje sam dok sam s Ji-yeon.
KLIZALIŠTE
Jesi li već bila ovdje?
Da, bila sam jedanput.
Evo ih.
Sjedni.
Kako se obuvaju?
- Evo. - Čekaj.
Treba ih čvrsto svezati.
- Tako štitiš gležnjeve. - Da.
Gurni stopalo.
Tako, dobro je.
Jako si ih zategnuo.
- Zategnute su? - Da.
- Odjednom mu sve polazi za rukom. - Da.
Zna se klizati.
- Odjednom… - Radi trostruke okrete.
Ne djeluje mi kao sportski tip.
Da.
Idemo.
- Dugo se nisam klizao. - Čekaj.
Nisam se klizala sto godina.
Što kažeš? Jesam li dobra?
- Jesi. - Bolja nego što si očekivao.
- Izgledam li kao Yuna Kim? - Što?
- Izgledam li kao Yuna Kim? - Daj trostruki okret.
Ovako?
Dobar si.
Igrajmo se lovice.
- Ja lovim. - Može.
Bojim se!
Izgleda jako zabavno.
- Super je. - Djeluju tako neiskvareno.
Čekaj. Vuci me.
Dođi. Idemo.
- Neću se pomicati. - Dobro.
Guraš me?
- Da ja tebe vučem? - Može.
Preteški ste, gospodine.
- Ovo je super. - Baš je lijepo.
Da, totalno.
Ovo krijepi dušu.
Iskreno, njih dvoje…
- Ovo je čist i neiskvaren spoj. - Da.
Presretan sam.
Od svih spojeva koje smo vidjeli, na ovome sam najviše zavidna.
- Stvarno? - Da.
Super je.
RAJ LEE SI-AN I YUK JUN-SEO
Hladno mi je.
Obuci jaknu.
- Nisam je ponijela. - Nisi?
Jesam li ja?
Kvragu, imam samo ovo.
Hoćeš ovo obući?
Može, samo ću se ogrnuti.
Da.
- Sviđa ti se? - Jako.
Dobro ti stoji.
- Ovo? - Da.
Tvoja je.
Meni ne stoji tako dobro.
Voliš li cvijeće? Mislim da ne voliš.
- Obožavam ga. - Stvarno?
Da.
Hej, li ti jedna strana bolja od druge?
Mislim da nije. Izgledaš isto sa svih strana.
- To mi nije važno. - Stvarno?
Zašto si rekao „hej”?
- Što? - Rekao si mi „hej”.
Ne sviđa ti se?
Ja sam Si-an.
Dobro, Si-an.
Brzo se prilagođava.
Odmah se ispravio.
To mi je navika. Izluđuje me.
Prešlo mi je u naviku.
„Voli me. Ne voli me.
Voli me. Ne voli me.”
Želiš li ići s još nekim u Raj nakon što se vratimo?
Upoznao sam sve djevojke.
Mislim da neću steći novu simpatiju.
- Kužim. - Da.
Danas si mi djelovao zrelije.
Stvarno?
Kad te gledam u Paklu,
u tebi vidim samo sportaša.
Ali danas sam vidjela
koliko si muževan.
Kul si.
I dobro ti stoje naočale.
- Stvarno? - Da.
Fino.
Svi znaju da se sviđaš Theu.
- Da. - I stalno te oblijeće.
Pa sam te htio pitati
što misliš o njemu.
Što osjećam prema Theu?
Da.
Iskreno…
- Sviđa mi se. - Što?
- Sviđa mi se. - Da.
Sviđa mi se…
Ali rekla sam ti da sam zbunjena.
I ti mi se sviđaš. Ali…
I Jeong-su brine o meni. Svi to radite. I zato mi se osjećaji produbljuju.
Ali i mijenjaju. Svaki dan.
- Znači, i to je moguće. - Da.
- Jako je iskrena. - Da.
Samo sam tebi to rekla.
Nisam to rekla ni drugim djevojkama.
Ni ja ne razgovaram o tome s dečkima.
Da, jednostavno ne mogu. Jednostavno je…
Ne sviđa mi se samo jedan.
Kada te istovremeno privlači više osoba, to je…
- Da, čudno je. - Jako je čudno.
To je moguće samo ovdje.
Dosad to nisam doživjela.
Jednostavno je…
Sviđa ti se on, on, on…
Što učiniti?
Jeong-su je vrlo pristojan i jako je ljubazna osoba.
Kraj njega sam često osjećala leptiriće u trbuhu.
Theo, takav kakav jest,
pokazuje osjećaje na sladak i razigran način.
Da ga vidim. A sad imaš i cvjetni prsten.
Nije li lijep?
Jun-seo odaje dojam žestokog momka.
Nije nježan i drag,
ali posjeduje energiju zrelog muškarca koji je prirodni predvodnik.
Stvarno ne znam što ću.
Mislim da je razumijem.
Primjerice, da mi Cha Eun-woo kaže da mu se sviđam,
bila bih oduševljena.
Ali da mi to kaže i Park Bo-gum,
i on bi mi se svidio.
A onda ti još i Byeon Woo-seok to kaže.
Totalno. Bila bih jako zbunjena.
- Znači, tako. - Kužim.
Totalno kužim.
Znači, tako.
Nije lako to priznati.
Mislim da je Si-an jako iskrena osoba.
Tako je.
A Jun-seo je ostao smiren kraj nje.
- Da. - Bio je kul.
Da.
Odisao je zrelošću.
Ali sviđaju li joj se svi muškarci jednako?
Mislite da je tako?
- To i mene zanima. - Da.
Mogu li ti se svi jednako sviđati?
- Moguće je da ti se sviđaju. - Ali ne jednako.
Mislim da je to nemoguće.
Trenutačno mi se najviše sviđa Byeon Woo-seok.
Kao i njoj…
- Ostali su… - Gledala si njegovu seriju.
Mislim da se Si-an ne sviđaju svi jednako.
- Da. - Tako je.
- Najviše joj se sviđa osoba s kojom je. - Stvarno?
Razmislite.
Da sam jedna od njezinih simpatija,
možda bih odustao od nje nakon što bih ovo čuo.
- Da. - Tako je.
Ali nitko od njih nije odustao.
Sva trojica misle:
„Iako sam samo jedan od trojice, ipak želim pokušati.”
Si-an ima ono nešto.
- Izgleda. - Da.
Ali budući da se stalno predomišlja,
oni su sve uporniji u svojoj nakani.
Muškarci žarko žele osvojiti žene.
- Samo će se još više truditi. - Da.
Si-an…
- Osjetim miris bazena! - Imaš pravo.
RAJ KIM A-RIN I KOOK DONG-HO
- Hajde. - Duboko je.
Moram hodati na prstima.
Jako je duboko.
Uhvati se za mene.
Ajme meni.
Malo podigni noge.
Ponijet ću te kao u igri.
Čekaj. Jako si izgorio.
Zar ne?
Već si potamnio.
Izgorio sam i po prsima.
Da.
Baš je lijepo. Dođi.
- Pokušat ću. - U redu.
Budi hrabra.
Što kažeš na ovo?
Plivaš kao psić.
Želim postati bolja.
Tako ću moći preživjeti u vodi.
Lice ti djeluje smireno.
- Da. - A dolje mlataraš nogama.
Želim dugo ostati na površini.
- Slatko. - Dobro se slažu.
Da, imam dobar osjećaj.
Uspjet ću budem li vježbala.
- Malo je… - Ide li?
I ja želim ostati na površini.
- Uhvati se za mene. - Dobro.
Prati me.
- Ali nemoj se grčiti. Opusti ruke. - Dobro.
- Vjeruj mi i plutaj. - Dobro.
Kreni prema meni.
Mlati nogama.
Oprosti, ali tonem.
Ruke su ti preteške.
- Pokušat ću se opustiti. - Nemoj se grčiti.
Moraš mi pomoći.
- Čekaj. - Opustit ću se.
- Dobro. - Dobro.
- U redu. - Opusti se i kreni.
- Hajde. - Idemo.
Do kraja.
Svaki put potonem.
Idemo opet. Ja ću držati tebe.
Totalno je drukčije nego u Paklu.
Usporedimo dužinu ruku.
- Nasloni se. - Imam dugačke ruke.
I moje su dugačke.
- Dužina ruku… - Čekaj malo.
- Radio je to s Hae-lin. - Uspoređivali su ih.
Čudno.
Dugačke su, zar ne?
Moje su duže. Pogledaj.
Naravno, i trebaju biti.
- Viši si 20 cm. - Jer sam viši?
Što si još željela raditi?
- Sigurno si… - Ja…
Sigurno ima još nešto.
Samo sam željela razgovarati s tobom.
- I plivati? - To mi je najvažnije.
Da, i plivati.
Bojim se.
I ovdje. Tako.
Kad se sutra budemo vraćali, obuzet će te osjećaj praznine.
Spakirat ćemo se
i vratiti natrag u Pakao.
To te ne muči?
Ne, trenutačno me ne muči.
Kako to misliš „trenutačno”?
Predugo sam bila u Paklu.
Sada sam u Raju s osobom s kojom želim biti.
Imat ćemo još mnogo prilika za razgovor.
Mislim da mi lokacija neće biti toliko važna.
Misliš li
da ćemo se vratiti ovamo nakon nove igre?
Ili da će biti još jedan krug spajanja parova za Raj?
Što misliš?
Sigurno imaš nekakav predosjećaj.
Mislim da će momci igrati igru.
Mislim da će pobjednik birati s kim će ići u Raj.
- Ali ako ne… - To je jedna mogućnost.
Što ako žene budu igrale?
Da.
Nema šanse.
- Vjeruješ u sebe? - Da.
Onda daj sve od sebe i povedi me.
- Što si rekao? - Molim?
Pogledajte je.
Zaljubljena je.
Želiš li pivo?
Može.
Živjeli.
Jedeš li kuhano kod kuće? Živiš sam.
Nekoć sam kuhao jer sam to želio.
Ali više ne kuham.
Ne stignem zbog posla.
- Dobro kuhaš? - Da.
Mogu napraviti gotovo sve što poželim.
Stvarno?
Pripremam čak i kimchi.
Nevjerojatno.
Znaš,
to je jako privlačno.
- Znaš pripremiti kimchi. - Privlačno?
Ako ti je kuhanje privlačno,
moraš barem znati skuhati tjesteninu.
Jako dobro pripremam pa-kimchi.
Skuhaj mi nešto.
Pripremi mi pa-kimchi.
Čini se da žudiš za domaćim jelom.
Budući da sam u toj dobi, na pameti mi je uvijek brak.
- I meni. - Da.
Zamisli da smo u braku.
Samo zato što želiš pa-kimchi. Da ti ga pripremim?
Dobro, hoću.
Dostavit ću ti ga.
- Zamisli da smo zaručeni. - Ne.
- Jako mi je neugodno. - Zašto ti je neugodno?
Baš si naporan, znaš?
Kužim zašto svi govore da moraš doći ovamo.
Zabavno je zadirkivati te i promatrati reakcije.
Zato ljudi vole biti u vezi s mlađima od sebe?
Djeluju jako opušteno.
Brzo su se zbližili, zar ne?
- Imaš pravo. - Da.
Kad je s A-rin, Dong-ho vodi glavnu riječ.
Da.
No s Hae-lin nije znao što učiniti.
Ako Hae-lin žestoko navali,
Dong-ho bi se opet mogao pogubiti.
- Vjerojatno. - I ja mislim.
- Da. - Slažem se.
Dong-ho je jako otvoren.
Ali to nam svima…
- Budi nelagodu. - Točno.
Imam osjećaj
da se nad njima nadvija velik i mračan oblak.
- Mislim da još nije odlučio. - Slažem se.
- No djeluju kao skladan par. - Da.
RAJ LEE SI-AN I YUK JUN-SEO
- Nemoj se napiti. - U redu.
Hej, ne mogu prestati jesti ove grickalice.
Ne govori mi „hej”.
- Obraćaj mi se imenom. - Si-an.
Nemam naviku zvati ljude imenom.
Volim kad me ljudi zovu imenom.
- Dobro, Si-an. - Da.
Ali znaš što ću ti reći?
„Hej, Si-an.”
- To može. - Može?
Koliko se često viđaš s djevojkom kad si u vezi?
- Koliko često? - Da.
Jednom tjedno…
To je previše rijetko.
Barem jednom.
Barem jednom tjedno.
- Kužim. - Da.
Pronađem vremena za nju bar jednom tjedno.
- Zbog čega ste se svađali? - Svađali?
Prilično sam tvrdoglav.
I stoga katkad nisam
uzimao u obzir njezino mišljenje i stavove.
- Učinio bih ono što ja želim. - Što ti želiš.
To je nešto na čemu moram poraditi.
Mislim da je to stvaralo probleme mojoj partnerici.
Djeluješ mi kao da se često svađaš.
Ne smatram svađu nečim lošim.
- Da, naravno. - Nije li tako?
Svađa pomaže
da bolje upoznaš sebe i svog partnera.
- Da. - Barem sam ja imao takav osjećaj.
Međutim, čak i ako se često svađate,
neke stvari o sebi možeš saznati samo ako si u vezi.
Inače ne.
Mnogo sam toga o sebi saznao samo zahvaljujući partnerici.
Kakvu vezu želiš?
- Kakvu vezu želim? - Da.
Najvažnije mi je da sam s osobom s kojom želim biti.
- Istina. - Da.
Ako uspijemo biti zajedno, sve će se ostalo posložiti.
Samo slušaj svoje srce.
Usput, s tobom mi je najlakše razgovarati.
- Stvarno? - Totalno.
- Zaista smatram da… - Da?
Razgovor teče prirodno.
Da.
- Inače… - Da?
Inače ne postavljam ovakva pitanja.
Ali smijem li te pitati…
- Smiješ. - Smijem?
- Naravno. - Nešto me zanima.
Što si mislila o meni kad smo se upoznali
i što misliš sada?
Kad smo se upoznali, iskreno, uopće me nisi zanimao.
Ali…
Bio si jedini muškarac s kojim nisam razgovarala
i nisi mi se obraćao ako nije bilo vrijeme za razgovor.
Da.
Tako da…
Zaintrigirao si me.
Poželjela sam te upoznati.
- Tako sam se osjećala. - Kužim.
Kad sam te upoznala…
ispalo je da si posve drukčiji.
- Na dobar način. - Kužim.
Ali…
Također sam željela otići barem jedanput s tobom u Raj.
A sad kad smo ovdje…
Stvarno uživam.
Da.
- Privlačiš me. - Kužim.
- Zanimljivo je, ali sam zbunjena. - Kužim.
Da.
Ista je stvar sa mnom.
Ovo danas…
Kao da smo na pravom spoju.
Zajedno smo se odvezli do restorana,
večerali i vratili se ovamo.
Kao da sam na pravom spoju.
- Stvarno? - Da.
Ovo je super.
Djelovalo je stvarno.
Kad razgovaram s tobom,
imam osjećaj da mogu
biti onakva kakva jesam.
Opuštena sam i iskrena.
Istina.
Ne razmišljam previše, samo govorim.
Ali…
Takva sam osoba.
Kužim.
Mislim da zato naš razgovor teče tako prirodno.
To je lijepo čuti.
Ali mislim da ti je i dalje mnogo toga na pameti.
Jest.
Istina je
da me mnogo toga muči.
O čemu sad razmišljaš?
Oči su mi jako suhe.
- Oči su ti suhe? - Da.
I o čemu još?
Ovdje je lijepo.
I o čemu još?
Ovdje je jako lijepo.
Samo želim…
Ovo ti iskreno govorim.
Ne moraš me izabrati.
Samo želim da budeš iskrena.
- Da. - Da.
Ne govori: „Lijepo je. Jako je lijepo.”
Možeš reći: „Razmišljam o nekom drugom.”
Ili: „Stalno mi je na umu.”
Radije bih da govoriš takvo što.
U redu.
To što smo ovdje sami
ne znači da trebaš skrivati ili izbjegavati pokazati osjećaje.
U redu.
Izgledaš kao da te nešto muči.
Muči? Ne, samo sam umorna.
Dobro se osjećaš iako si umorna i cijelo vrijeme piješ?
Ne bih rekao.
U tome je stvar.
Osjećaj je dobar. Zato sam zbunjena.
- Kužiš? - Objasni.
Često sam u Raju
i moji se osjećaji stalno mijenjaju.
Da.
Do jučer me nisi zanimao,
ali ovdje si mi se počeo sviđati.
- Da. - I to me zbunilo.
Tko ti se najviše sviđa?
Trenutačno Theo.
- Theo? - Da.
Zašto?
Zašto Theo?
Otvoreno pokazuje osjećaje.
Otvoreno pokazuje osjećaje i…
Stalno razmišljam o njemu.
Upravo sam to želio da kažeš.
Ajme.
Boravak ovdje produbio je moje osjećaje i sada sam jako zbunjena.
To sam ti željela reći.
- Što je? - Što?
Što je bilo?
Ne znam.
- Pijana sam. - Zašto plačeš?
Ne znam.
Nemoj plakati.
- Ne znam. Umorna sam. - Izvoli.
U kaosu sam.
Mislim da razumijem. Ne moraš objašnjavati.
Sve ovo ti je previše.
Moram na zahod.
Ovo je zbilja teško.
Samo budi iskrena.
- Isplači se ako moraš. - Ne, nije to…
Ovakva sam jer ni sama ne znam što osjećam.
Kužim.
Idi. Odlazi.
Ne mogu prestati plakati.
Malo sam se rastužila.
Iskreno, ta moja neodlučnost…
Nije mi se svidjela.
Osjećala sam se kao beskičmenjakinja.
Ali sam u isto vrijeme mislila: „Sasvim je normalno ovako se osjećati.
Moji su osjećaji iskreni.”
Glava mi je bila u kaosu.
I tada mi je Jun-seo pomogao
da izbacim te nagomilane emocije.
Duboki razgovori uz piće.
Kužim što Si-an prolazi.
Razmišlja:
„Sviđaju mi se dva tipa. A sad i treći. Što mi je?”
Zbunjena je.
Misli: „Ne bih to smjela.”
Ali ovo je ipak Pakao za samce, raj za parove.
Nemaju mobitele
i ondje su kako bi išli na spojeve.
Radi stvari koje inače ne bi
i zbog toga je zbunjena.
Činjenica da je donekle razumijem
i mene zbunjuje.
Svi su zbunjeni.
- Jako sam zbunjena. - Svi smo.
S jedne je strane kužim.
Nisu u uobičajenom okruženju.
- Da. - Istina.
Kad je došla u Raj s Jun-seom, bila je u totalnom kaosu.
Ajme.
- Međutim… - Da?
- Dok sam razgovarala s tobom… - Da.
Mislim da sam shvatila što osjećam.
- Stvarno? - Da.
Opuštenija sam.
Hvala.
Jednostavno ću…
Jednostavno ću slušati srce.
U redu.
Nisam imala pojma da se to može dogoditi unutar deset dana.
Nemoj previše razmišljati niti se brinuti zbog toga.
- Zaista vjerujem… - Ti i ja…
Ti i ja ćemo opet doći ovamo.
Yuk.
Ovo je bila jako samouvjerena izjava.
Ovo je
kao da prisluškujem razgovor u restoranu.
Da.
Nema logike, ali…
Jasno je da se jako sviđa Jun-seu.
- I više nego što misliš. - Da.
Imaš pravo.
Si-an je na početku rekla
da je neodlučna što se tiče ljubavi.
Rekla je da želi stabilnog partnera
koji će je strpljivo čekati.
Kad razmisliš o tome,
Jun-seo ju je utješio i rekao joj da će se vratiti onamo skupa.
Čini se da se Si-anino srce nakon toga još malo otvorilo.
Ali…
Mislim da je biti u vezi
s nekim poput nje pomalo riskantno.
Ako se njezini osjećaji tako lako mijenjaju ovisno o situaciji,
osjećala bih se nelagodno i bila bih zabrinuta
da sam s njom u vezi.
Ali budući da nitko još nije u vezi
i svi još samo razmišljaju o tome,
mislim da je razumno nastaviti razmišljati o tome.
Kad je rekla da je shvatila što osjeća,
to nije značilo da se odlučila za nekoga.
Samo je odlučila da će raditi što želi.
- Zar ne? - Slažem se.
„Baš me briga. Slušat ću svoje srce.
Jednostavno ću…”
Ne ponaša li se otpočetka tako?
Ne, ozbiljno.
Dosad je išla na spojeve s muškarcima koji su je privlačili.
Oduvijek sluša svoje srce.
Ali sad je razlika u tome što…
- Osjećala je krivnju? - Da.
Ali više ne.
- Nema krivnje. - Da.
- „Zašto bih?” - Nimalo.
„Nisam ovdje da bih se brinula što drugi misle.”
Da.
- Tko zna? - Zbunjujuće.
Ne znamo ni što Si-an osjeća.
Razgovarajmo.
- Da? - Što kažeš?
- Idemo. - Može.
- Slijedi me. - Što?
Ovo je kao tajno skrovište.
- Zaboravila sam. - Što?
- Kad smo bili u Raju… - Da?
Kao da je bilo prije sto godina.
- Zar ne? - Totalno. Da.
Kad si otišao…
- Da? - Zaboravila sam na tebe.
A sad me najviše zanimaju tvoji osjećaji.
I ja sam također
malo zalutao.
Koliko vidim…
Previše si drag prema svima.
- Kužim. - Baš svima.
Kao da si jednako drag prema svima.
- Moja je osobnost… - Ozbiljno.
Da?
Bilo da je riječ o muškarcu ili ženi, ponašam se jednako brižno.
Ali ako budeš takav prema svima…
Znaš kako to izgleda.
Zbunjuješ ljude.
- Zbunjujem? - Da.
Stvarno?
Ne misliš da to zbunjuje ljude?
Da.
Zar ne?
Valjda.
Kako to misliš?
„Valjda.”
Da.
Tko ti se najviše sviđa?
- Najviše? - Da.
Najviše…
Si-an.
Stvarno?
I mislila sam.
Ne baratam dobro s više djevojaka.
Tako da, zasad,
želim bolje upoznati Si-an.
- Kužim. - Da.
- Zato… - Radi što želiš.
- Želim je upoznati. - Da.
Ne znam je li to dobra odluka ili ne.
Neću komplicirati.
U redu.
Svaka čast.
Hvala.
Navijat ću za tebe.
I ja za tebe.
Mislim da neće.
Ali on je ipak iskren.
- Da. - Rekao je što misli.
- Da. - Nije ju zbunio.
- Da. - Tako je.
Svaka mu čast.
Idemo.
- Zašto? - Što?
Zašto?
Nemam više što reći, a ni čuti.
Kužim.
- Što je? - Što?
Što je? Hoću reći…
Idemo se družiti s ostalima.
Zašto? Družimo se ovdje, samo nas dvoje.
Vratite se. Dosta je.
- Što ćete raditi? - Čemu ostajati?
Idemo se družiti s ostalima.
Zašto? Družimo se ovdje, samo nas dvoje.
- Što radiš? - Što?
Vidiš? Opet to radiš.
Što?
Čovječe.
- Da se vratimo? - Što?
Da se vratimo?
Ako nemaš ništa reći, vratimo se. Idemo.
Imam mnogo toga reći.
- Nemoj! - Prestani!
- To je njegov problem. - Mora ustati.
Imam mnogo toga reći.
Prestani lagati. Čovječe.
- Idemo. - Idemo.
Malo sam se naljutila tijekom razgovora.
Jeong-su je pokazao da ga prilično zanimam.
Zato sam bila jako zbunjena.
Ali rekao mi je i da mu se najviše sviđa Si-an.
Nakon tog razgovora s Jeong-suom,
odlučila sam se usredotočiti samo na Jong-hoona.
Osjećaji su mi se malo promijenili.
Jesam li je zbunio?
Rekla je da jesam.
Iskreno…
Nisam osoba zbog koje vrijedi biti povrijeđen.
Zato sam pokušao ublažiti svoje riječi.
Možda ju je to zbunilo.
Jeong-su…
- Koji mu je vrag? - Jeong-su.
Jeong-su.
Kada te netko ne zanima,
bolje je reći mu to jasno
nego pokušavati uljepšati.
Ono na kraju bilo je totalno nepotrebno.
Rekao je: „Družimo se ovdje, samo nas dvoje.”
- Zašto? - Upravo tako.
- Zašto stalno pita: „Zašto?” Samo idi. - Sviđa mu se druga.
Ako bih ga pokušao opravdati,
možda je to učinio jer se moraju gledati još tri-četiri dana.
Zato nije htio da bude čudno…
Previše se trudiš.
- On… - Nije to želio.
Nije želio da bude nelagodno.
Ne mirišemo lijepo?
O čemu razmišljaš?
Ni o čemu. Samo mi treba malo samopouzdanja.
Samopouzdanja? Dobro.
Nešto te želim pitati.
Recimo da ti se netko sviđa.
A ta osoba onda izabere nekog drugog.
Bi li ti to smetalo?
- Smetalo? - Da.
Pa, nije da mi ne bi smetalo.
Kad smo Si-an i ja otišli u Raj,
razgovarali smo o tome kako nije dovoljan jedan dan sa mnom
da se zaljubi u mene.
Rekao sam joj da to nitko ne bi povjerovao.
Radije bih da upozna sve i onda me izabere.
- Bolje bih se osjećao. - Da.
To sam joj rekao. A ti?
- Ja? - Da.
Iskreno, mislim da se sada mogu malo bolje izraziti.
- Da. - Ali malo je…
- Osjećaš se pomalo… - Depresivno je.
Bila sam jako potištena.
- Kužim. - Bila sam tužna.
Ali A-rin je bila kraj mene.
To je njezin krevet.
Tko zna? Sutra je novi dan.
I onda još jedan.
Budi agresivna.
Pitaj ga kako mu je bilo i želi li razgovarati.
Tebi to ide tako prirodno!
Ali to je najteži dio.
Ti ćeš zvučati još prirodnije zbog svog glasa i izraza lica.
Ozbiljno.
Mogu kad sam ovako opuštena.
- Da. - Ali s Dong-hoom…
Ukočena sam poput robota.
„Kako je bilo u Raju?
Hoćemo li razgovarati?”
Zbilja se opustila.
Pokazuje nam kako glumi.
- Da. - Ajme meni.
You-jin nam pokazuje svoju ljudsku stranu.
Da.
Otkriva pravu sebe.
Moraš biti hrabra.
Ne smiješ se kajati ni zbog čega.
Ovo je ozbiljno. Sutra počinje rat.
Mislim da ćemo se sutra gledati.
Što radiš?
Bila sam usamljena.
- Zašto si sama? - Bila si sama?
- Možemo se družiti. - Čitala sam.
- Možemo se družiti ovdje. - U redu.
Još piješ vodu?
Pijana si?
Ne.
Mislim da je ovo moja šalica.
Zašto je You-jin smiješna?
- Smiješna sam? - Da.
Ne želim biti smiješna.
- Od danas si Paško Patak. - Ja?
Moji prijatelj uvijek…
- Točno. - Razgovarali ste?
Nismo još. Želiš razgovarati?
- Idite. - U redu.
- Dobro si? - Da.
- Nisi umoran? - Umoran sam, ali…
- Ako si umoran… - U redu je. Razgovarajmo.
I ja sam žedan.
Idemo onda po vodu.
Smijem li te pitati koga si izabrao za odlazak u Raj?
U Raj?
Je li to tajna?
- Si-an. - Si-an.
Želio sam razgovarati s njom.
U ovom trenutku,
zanimaju me dvije osobe.
Da.
Želio sam potvrditi te osjećaje.
Jučer mi je bilo jako zabavno s tobom.
Što se tiče izgleda, ti si moj idealan tip.
Rekao si mi to.
- Da. - Da.
Sviđaš mi se, ali ne baratam dobro s više žena.
Pa mi je plan bio
provesti vrijeme sa Si-an.
Kužim.
Zato sam je danas izabrao.
- Razumijem. - Moram odlučiti.
Da.
Trenutačno sam zbunjen.
- Ne čudim se. - Da.
Zašto ti je Si-an privlačna?
Zbog svoje osobnosti?
Jesmo li različite?
Totalno ste različite.
Kako se razlikuje od mene?
Što?
- Od tebe… - Da.
Imam potrebu brinuti o tebi.
Kužim.
Želim učiniti nešto za tebe.
Ali?
Kako se razlikujete?
I o njoj želiš brinuti?
Ona me malo rastužuje.
O čemu on to?
Ona me malo rastužuje.
Rastužuje?
Ne razumijem.
Što?
Ne razumijem to.
U redu.
I dalje nemam pojma.
Zanimalo me nešto drugo.
Osjećaš li nešto prema meni.
Nisam pitala osjećaš li nešto samo prema meni.
Zanimalo me što osjećaš prema meni.
Jer, koliko mogu vidjeti, pažljiv si i obziran.
- To me jako zbunjuje. - Kužim.
To me zbunilo.
Nisam tako pažljiv prema ostalima.
Stvarno? Pogriješila sam?
Jako si pažljiv prema svima.
To me zanimalo.
Hladno mi je.
- Hladno ti je? - Da.
Želiš moju jaknu?
Ne treba, hvala.
Meni je vruće.
Stvarno?
Reci mi ako ti bude hladno.
Reći ću ti.
Ozbiljno.
Trebao sam spavati još 30 minuta.
Idi spavati.
Idi u krevet.
- Idi spavati. - Ne…
Iskreno, ne osjećam se najbolje.
Idemo onda u krevet.
Smjesta.
Ali to bi bila šteta.
Evo ga opet.
Ako se ne osjećaš dobro, zašto?
- Idi spavati. - Da.
Ali to bi bila šteta.
- Zar ne? - Ne kužim te.
- Ne kužiš? - Da.
To što govoriš nema smisla.
Stvarno?
Da, često to radiš.
Ne volim kad me netko zbunjuje.
Jasno sam ti rekao da ne bi bilo zabune.
Kada?
- Kada? - Nisam?
Kako me živcira!
Vidi Hae-linino lice.
Ne znam želiš li razgovarati ili se družiti.
Želim ostati ovdje i družiti se s tobom.
Ali mislim da bih ti možda
išao na živce u ovom stanju.
- To mislim. - Onda…
Bilo bi hvalevrijedno da Jeong-su jednostavno prizna
da mu se jako sviđa Si-an.
Ali njegove uvijene rečenice nisu nešto što volim.
Što se tiče Hae-lin…
Mislio sam da joj trebam jasno reći što osjećam.
Rekao sam joj da mi se Si-an više sviđa.
Prilično jasno.
Što tu nije bilo jasno?
Nije to rekao.
Rekao je: „Izabrao sam nju.
Ali i s tobom mi je bilo lijepo.
Što se tiče vas dvije…”
- Da. - „Sviđate mi se obje.”
Mislim da nije bio jasan.
Bio je prilično jasan s Hye-jin.
Ali s Hae-lin baš i nije.
Ili joj je možda želio objasniti zašto je izabrao Si-an.
Ali onda je počeo trabunjati.
- Jer se ne osjeća najbolje. - Da.
Možda to baš i nije imalo smisla?
U redu. Brinuti o nekome i biti zabrinut za nekoga.
Nije li to isto?
Isto je.
- Te riječi… - Da?
Izmislio ih je tada.
„Izmislio”!
- Slažem se. - Stvarno?
Jednostavno je počeo improvizirati.
- „Improvizirati”. - Ozbiljno.
- Lapsus. - Da.
- Nema potrebe to analizirati. - Da.
Drukčije sročeno,
to je kao razlika između izraza
„sviđati se” i „zatreskati se”.
Tako nekako.
Zašto je to učinio?
Ali ako sve djevojke kažu da…
To znači da ih zbilja zbunjuje.
Ali čini se
da je on zbilja drag i pažljiv.
- Zašto ga braniš? - Ne branim.
- Poznajete li se? - Ne.
Poznajete li se?
Ali ako sve djevojke to kažu, onda je zbilja draga osoba.
Sigurno je jako drag.
RAJ LEE SI-AN I YUK JUN-SEO
Da spavam ovdje?
Ne, spavat ćemo zajedno.
Spavat ćemo zajedno.
Dobro.
Neću osušiti kosu.
Nisi ga pronašao?
Ne. Nema veze.
Nema veze. Lezi.
Nema veze. Osušit će se sama.
Dobro.
U istom su krevetu?
- Što? - Što?
- Prvi put? - Stvarno?
U istom su krevetu?
Pidžama s Mikijem Mausom.
Moje remek-djelo.
Prvi put ležim na bračnom krevetu.
I ja.
- Stvarno? - Da.
- Pijan si? - Ne.
- Dobro si? - Što?
Dobro si?
Jesam. A ti?
- Ja? - Da.
Mislim da sam popila tri čaše.
- Tri čaše? - Da.
Zašto si plakala?
Reci mi.
Što?
Zašto si plakala?
- Večeras? - Samo si tužna? Zbog svega?
Komplicirano je.
Zato što…
Samo sam se tebi otvorila.
Da.
- Što je ovo? - Molim?
Što?
- Pola dva je. - Da.
Vrijeme leti.
Ajme, već je 1.30.
Drago mi je što sam ovdje.
Dobio sam uvid u ono što zaista osjećaš.
Da. Istina.
Sad kad to znam,
bolje ću znati što trebam učiniti.
Da.
Neću mariti za tvoje osjećaje.
Učinit ću što ja želim.
Ne moraš mi ništa govoriti.
Ono što je zanimljivo
jest da nismo mnogo razgovarali.
- Da. - Ali…
Nismo morali mnogo razgovarati
da bih shvatio kako se osjećam.
Da.
I ja to mislim.
Isto to.
- Stvarno? - Da.
Jesi li se kraj mene kad osjećala nervozno?
Sada?
- Što radiš? - Što?
Što radiš? Zašto se tako migoljiš?
Migoljiš se.
- Što se događa? - Što?
- Zagrlio ju je? - Da.
Mislim da jest.
Ovako ju je zagrlio.
Da.
- Zagrlio ju je, zar ne? - Da.
Šteta bi bilo zaspati, zar ne?
Da, mogli bismo još razgovarati.
Malo je razočaravajuće samo ovako zaspati.
Prijevod titlova: Ivan Fremec