IADUL CELOR SINGURI
Uite-o că vine!
Vine războinica!
Nu, Ha-jeong…
S-o ajute cineva!
- Cho Min-ji a ieșit. - Ești bine?
S-a străduit atât de mult!
A lovit-o în burtă.
- Ha-jeong! - Ha-jeong!
Ha-jeong e o vijelie!
- Ha-jeong! - Da!
Ha-jeong!
- Ha-jeong! - Ha-jeong!
- Vai!
Ha-jeong!
- Ha-jeong! - Vai!
Ha-jeong!
Yun Ha-jeong a ieșit.
- Ha-jeong! - Frate!
Ha-jeong!
Măiculiță!
Yun Ha-jeong a ieșit.
Frumos meci!
Ha-jeong!
Yun Ha-jeong a ieșit.
Frumos meci!
- Cred că doare. - Locul doi.
Vai de mine!
Ha-jeong…
- Mereu e așa pentru ea. - Ha-jeong…
Niciodată nu-i iese treaba.
- Ești a doua. - Frumos meci!
Cred că te doare.
Nu face nimic.
- Nu plânge! - Sunt bine.
Sunt bine.
- Ești bine? - Da, n-am nimic.
Sunt bine.
Ești tristă?
- Nu. - Te simți bine?
Mi-am dat seama că n-am să pot merge
în Paradis cu persoana cu care voiam.
E bine.
E în regulă.
Știu că ești tristă, dar măcar te duci!
„Dar măcar te duci!”
Cred că e foarte supărată.
Primele trei concurente din jocul de azi
vor alege după-amiază băiatul cu care vor să se ducă în Paradis.
- Frumos meci! - Ești bine?
Da, sunt bine.
- Ești sigură? - Da.
- Îmi pare rău. - Nu.
Nu face nimic. Doar n-ai făcut-o dinadins.
Min-ji, nu te-ai rănit, nu? Doar ești supărată, da?
- Frumos meci! - Nu.
- Ești tristă. - Plâng de bucurie.
- Te duci în Paradis. - Exact.
O să mănânc iar bunătăți.
- A fost bine. - Nu trebuia s-o ataci pe ea.
M-am străduit.
Ai fost grozavă.
Mi-am ținut respirația în timpul luptei.
- Serios. - Așa a fost!
Dar faptul că a fost un meci între cele trei fete
care vor să meargă în Paradis cu Gwan-hee e o coincidență amuzantă.
- Episodul ăsta e doar despre Gwan-hee. - Da, pe bune.
- Nu putem scăpa de el. - Așa e.
Mă întreb pe cine o să aleagă.
Hye-seon a fost prima, Ha-jeong a fost a doua,
- …iar Min-ji, a treia. - Oare pe cine alege Hye-seon?
Cred că pe Won-ik.
- Poftim? - Și eu.
Tu sau Gwan-hee.
Nu, uite ce cred eu.
Am fost deja o dată acolo cu Hye-seon.
Și, după ce ne-am întors, m-am simțit în largul meu cu ea.
M-am simțit în largul meu, dar fără entuziasm.
Pun pariu că și Hye-seon a simțit la fel.
Sunt sigur că a simțit că nu există entuziasm din partea mea.
- Mă doare capul. - Cred că a simțit asta.
Gwan-hee, credeam că-ți place Min-ji.
- Credeam că ea îți place. - Ori Min-ji, ori Hye-seon.
- Înțeleg. - Nu știu cum o să fie lucrurile
dacă Hye-seon mă alege azi.
Dar, dacă nu mă alege azi,
probabil o s-o aleg pe Min-ji.
Lui Gwan-hee îi pasă mai mult de felul în care-l tratează fata
decât de ceea ce simte el pentru acea fată.
- Se va supăra dacă nu e ales. - Îi pasă prea mult de orgoliul lui.
- În loc să se gândească la ce simte… - Da.
…el hotărăște pe baza a ceea ce simt ceilalți pentru el.
Știți ce e amuzant?
Înainte de filmare,
el a zis că e prea aspru cu Gwan-hee.
Dar, imediat ce am început…
- Fiindcă îmi pasă mult de el. - Da.
- Îi pasă. - Așa e.
Sunt sigură că toți simțim la fel.
- Da. - Vreau să spun ceva frumos
despre el, dar apoi mă înfurii când spune așa ceva.
- Cred că Si-eun dorea mult să învingă. - Da.
Mi-am dat seama că era disperată să învingă.
Cred că Hye-seon o să-l aleagă pe Min-woo.
- Ori pe Min-woo, ori… - Ce?
Da.
Azi vreau să rămân în Infern.
Spune-i că nu vrei să te duci. Să se ducă singură!
- Ce supărată sunt! - Cu cine ai fost?
Cu Min-kyu.
Cred c-o să plâng dacă îl ia cineva pe Min-woo.
Presimt că o să se ducă.
- Nu spune asta! - Bine.
Mă temeam că, dacă pierd, cineva o să ne împiedice să vorbim.
Mă temeam că iar n-o să fim sincronizați.
Mi-a fost foarte greu.
Intră.
- Ești ocupată? Vrei să vorbim? - Sigur.
- O clipă. - Oriunde e bine.
- Sunt Min-woo și Si-eun. - Da, au găsit timp să vorbească.
Locul ăsta e…
Am vorbit mereu cu Si-eun,
așa că n-am observat ce liniște e aici.
Da.
Am auzit că ai spus că eu am ținut-o pe Si-eun izolată, ca un bodyguard.
- Eu? - Da.
- Nu eu. - Atunci, cine?
A fost tare amuzant!
- Cred c-a fost cineva din camera noastră. - Da?
Poate că așa li s-a părut celorlalți.
Nici n-am știut că am vorbit cu ea atât de mult.
- Ce plăcută e briza asta răcoroasă! - Da.
Ești bine?
- Eu? Sunt bine. - Da? Bun.
Cum a fost ieri? V-ați distrat?
Ieri? A fost bine.
Doar „bine”?
Da.
Pare deja foarte diferită.
Vai de mine!
Si-eun nu trebuie să joace poker.
- Poker? - Nu trebuie.
La început, părea cam rece,
dar a devenit tot mai fermecătoare cu timpul,
când a devenit mai sinceră despre sentimentele pentru Min-woo.
Cum a fost jocul de azi?
Am fost supărată.
- De ce? - Voiam să fiu prima.
- Înțeleg. - Dar am dat greș.
Ai făcut tot ce-ai putut.
Vai de mine!
Așa este.
Mersul în Paradis nu e important.
Ai dreptate.
E mai important să vorbești cu persoana cu care vrei.
- Te-ai schimbat mult peste noapte. - Cum adică?
Acum ești foarte elocvent.
- Poftim? De ce? - Mă intimidez.
Mi-a plăcut că te-ai exprimat bine.
- Serios? - Da.
- Eu… - Da?
Azi aș vrea să rămân în Infern.
- Da? - Da, din cauza rezultatelor.
- Ieri nu am apucat să vorbim deloc. - Da.
Parcă s-a opus soarta.
A fost atât de…
Prima persoană cu care vreau să merg în Paradis este…
Choi Min-woo.
ZIUA A 4-A
Choi Min-woo.
ZIUA A 5-A
Nu mă așteptam.
- Nu? - Nu.
Persoana cu care aș dori să merg în Paradis e
Yu Si-eun.
ZIUA A 6-A
Am fost tristă că nu ne sincronizăm deloc.
- Plângi? - Nu.
Nu! Ce s-a întâmplat?
Ce se întâmplă?
IERI
- Nu știam că a fost așa. - Da.
- Cred că ți-a fost greu. - M-am tot gândit.
De ieri mă tot gândesc.
Când am vorbit prima oară,
- …am zis că suntem de-o vârstă. - Da.
Era relaxant, de parcă eram deja prieteni.
Așa că m-am întrebat dacă doar eu te consider așa.
M-am gândit numai la tine.
M-am gândit doar la tine și voiam să te cunosc mai bine.
- Da. - Așa mi-am dat seama că îmi placi.
Înțeleg.
Ca să fiu foarte sincer,
ieri mi-a fost dor de tine.
Spun adevărul.
- Serios? - Da.
Acum se exprimă!
- Da. - Ce s-a întâmplat cu Min-woo?
S-a schimbat.
Serios? Și mie mi-a fost dor de tine.
Serios?
Sper să mai avem timp să vorbim așa.
- Dacă rămânem amândoi. - Nu pleca!
- Sunt sigur că rămânem. - Da.
- Nu te duce! - O să rămân, orice-ar fi!
- Trebuie să rămâi. - Da.
Promite-mi!
- Promiți? - Sigur.
- Azi o să fie mai frumos în Infern. - De acord.
Ar trebui să mă țin de tine.
Ce e?
M-am fâstâcit.
- Ce se întâmplă? - Ce?
- Eu chiar… - Ce?
O să mă țin de tine.
Stăm aici până la răsărit?
- Hai s-o facem! - Bine.
- Să nu te duci, chiar dacă te ia cineva. - Bine.
- Hai să fugim de aici înot! - Să luăm cina aici.
Bine.
L-a rugat să fugă cu ea!
- Vor să fugă împreună? - Da.
- Cred că acum e totul sau nimic. - Totul sau nimic?
Da, simt că spun tot ce vreau să spun, deși mi-e rușine.
- Înțeleg. - Da.
Ar trebui să îți spun tot.
În caz că te duci în Paradis.
Nu mă duc.
- Să rămânem aici și să ne distrăm! - Da.
Vreau să-mi creez amintiri cu tine.
Hai să facem tot ce n-am putut face.
Bine.
Chiar exprimă tot ce simt.
- Sunt complet sinceri. - Da.
Infernul e chiar frumos.
- Azi e foarte frumos. - Da.
- Nu e frumos? - Ba da.
Priveliștea e minunată, la fel și vremea.
Insula e frumoasă.
Care?
Insula aia e foarte frumoasă!
Terenul e accidentat și e frumos!
- Nu-i așa? - Da.
Sincer, mai voiam să vorbesc cu cineva.
Bine.
Dar, după ce am vorbit cu tine, am hotărât să n-o fac.
Ce tare e!
Asta ziceam.
Sper să se țină de cuvânt.
- Ea e sensibilă la așa ceva. - Da.
Ce bine e să fii tânăr și îndrăgostit!
Reformulez ce am spus. Nu vorbesc cu ea.
Cum de ești brusc atât de hotărât?
- Ce? - Serios?
Ce simt pentru tine e tot mai puternic.
Așa simt.
Da. De ce a durat atât până să ne întâlnim?
Închipuie-ți cum era dacă ne întâlneam de la început.
Paradisul nostru ar fi fost aici.
Da, ai dreptate.
Cred că acum am hotărât.
- Da? - Nu mai trebuie să mă gândesc.
O s-o spun.
- E gata. - E hotărât.
- Amândoi sunt siguri. - El s-a gândit destul.
Faptul că a hotărât pe baza acestei scurte discuții,
deși a fost în Paradis, arată că este serios.
Pare mult mai relaxat.
Dacă aș fi în locul lui și m-aș fi hotărât așa,
m-aș duce la Hye-seon, Ha-jeong și Min-ji și le-aș ruga să nu mă aleagă azi.
Dar dacă ți-ar spune că oricum nu aveau de gând s-o facă?
„Mulțumesc.”
Sunt drăguță azi?
- Erai mai drăguță în excursie. - Of!
Știi că nu pot spune că azi arăți mai drăguță.
Bine. Deci oricum sunt drăguță.
Păi…
- Nu e nevoie să răspunzi. - Puțin.
Azi nu port inelul cu inimioară. Nu am pe cine să cuceresc.
Să nu porți ursulețul ăla când ești cu alt băiat.
- Nu. - Chiar mi-a plăcut.
Citește-o în camera ta.
Citește-o.
Ești gata să îmi îndeplinești o dorință?
CU O SEARĂ ÎNAINTE
- Ne întoarcem în Infern mâine, nu? - Da.
Vreau să-mi scrii o scrisoare cu mai puțin de zece cuvinte.
O scrisoare?
Citește-o în camera ta.
- În camera mea? - Nu, citește-o acum.
Acum? Bine.
Asta simt eu.
„Nu există altul pentru mine.”
- Și Min-ji s-a hotărât. - Da.
Îl asigură.
M-am chinuit să câștig.
Da, voiam să-ți spun mai devreme, nu trebuia s-o ataci.
Ai fi ieșit pe locul doi, dacă n-o făceai.
Eu voiam doar locul întâi. Ca și tine.
Așa am gândit.
- E bun și locul trei. - Te bucuri?
- Nu vreau să porți verde. - Asta? De ce nu?
- Nu-mi stă bine în verde? - Nu de asta.
- Nu… - Mai e cineva în verde.
- Da? - S-ar putea să te aleagă pe tine.
M-ar putea alege?
Cine?
Hye-seon.
- Hye-seon poartă verde? - Da.
Înțeleg.
Dar toți băieții cred că o să-l aleagă pe Won-ik.
Nu cred că o să mă aleagă pe mine.
Ai vrea să nu te aleagă?
Eu mă pregăteam să merg cu tine.
Dar ai ieșit pe locul trei,
așa că m-am gândit că poate te duci cu Jin-seok.
De asta ți-am scris biletul ăla.
Nu voiam să-ți faci o idee greșită după ce pleci.
Nu prea am de ales.
Dacă plec cu altcineva înainte să apuci să alegi,
pe cine o să alegi?
Nu vreau să aleg pe nimeni. De asta m-am supărat și am plâns.
Mi-a părut foarte rău când ai pierdut și îți venea să plângi.
Mă rog.
Tot trebuie să te gândești la cineva, în caz că se întâmplă asta.
Probabil Min-kyu sau Jin-seok.
Vorbesc cu ei și hotărăsc pe cine aleg.
Cred că ar trebui să te duci cu Jin-seok.
De ce?
Fiindcă am încredere că el va fi sincer cu mine
despre ceea ce simte pentru tine și despre ceea ce ați făcut împreună,
după ce vă întoarceți din excursie.
Dar Min-kyu și Won-ik nu sunt genul care să facă așa ceva.
Deci motivul e că vrei să știi tot?
- În scris? - Nu.
- Nu-mi pasă ce simt ei. - Bine.
Vreau doar să știu cum te porți când ești cu ei.
Min-kyu s-a hotărât deja.
- Practic, a fost bodyguardul lui Gyu-ri. - Da.
Deci, dacă mă duc cu Min-kyu, o fac ca să mă distrez.
O să ne distrăm și mâncăm ceva bun.
Nu cred că o să se întâmple altceva.
Eu tot cred
că ar fi mai bine să te duci cu Jin-seok.
Iar vrei să mă zăpăcești?
Nu, deloc.
Dar, dacă tu nu vrei să mă derutezi,
îți recomand să te duci cu Jin-seok.
- Serios? - Da.
Deci nu-l consideri un rival?
- Nu. - Sau da?
Nu, fiindcă știu că Jin-seok e interesat de tine.
- Bine. - Deci, dacă el îmi spune
că a hotărât că tu ești, după excursie…
Ce se întâmplă?
O să hotărăsc, probabil, să-l înfrunt bărbătește.
- Serios? - Da.
Ce surpriză!
Nu mă așteptam ca discuția să ajungă aici.
Înțeleg de ce crezi că ar fi mai bine
să te duci cu o persoană care s-a hotărât deja.
- Da. - Dar asta e o situație neobișnuită.
- De asta cred… - Fiindcă-s prea drăgălașă?
- O să fii stresat? - Păi…
Da, puțin.
Și tu îți faci griji că m-ar putea alege alta.
Știu deja ce o să se întâmple. O să te aleagă altcineva.
Crezi că Hye-seon mă alege pe mine?
Da, așa cred.
E greu să fiu sigură.
Și, dacă n-o face, atunci…
- Și dacă mă alege pe mine? - Atunci, să dormi!
- Să dormi și gata. - Pot să intru în jacuzzi?
Nu, e interzis.
- Nu e voie? - Nu.
Dacă tu te duci cu Min-kyu și eu mă duc cu Hye-seon
și o să stăm alături toți patru în elicopter,
închipuie-ți ce sufocant o să fie.
Ba nu, cred că eu și Min-kyu o să fim încântați.
N-o să avem așteptări unul de la altul.
Nici n-am vorbit prea mult.
Eu nu cred că o să fiu prea încântat.
Serios? Min-kyu?
Mulțumesc că ți-ai ținut promisiunea cu scrisoarea.
Credeam că ai uitat.
Chiar dacă n-o arăt, eu nu uit niciodată.
Ne vedem în elicopter!
Nu te purta prea frumos cu partenera ta!
Min-ji i-a arătat sincer ce simte,
i-a scris: „Nu există altul pentru mine.”
Credeți că asta l-a făcut pe Gwan-hee să încline spre Min-ji?
L-a afectat, cu siguranță.
Sunt sigur că va avea un efect pozitiv,
fiindcă el probabil aștepta ca ea să-și exprime ferm sentimentele.
Dar uite care-i problema.
Gwan-hee a întins coarda
spunându-i să se ducă cu băiatul pe care l-a ales el.
Și nu cred că Min-ji a înțeles de ce trebuie să facă asta.
- Îl consideră pe Min-kyu rivalul lui? - Așa crezi?
- Fiindcă e înalt și musculos? - Da.
Și poate că se simte prost că s-ar putea duce cu Hye-seon.
Ce te frământă?
Nu știu ce să fac.
- Ții minte discuția mea cu Gwan-hee? - Da.
Se pare că nu știa ce simt și nu putea înțelege ce gândesc.
Când eram cu el, i s-a părut
- …că-s matură și calmă. - Da.
Și i-a plăcut asta la mine.
Dar nu eram așa și în grup,
- …ceea ce l-a derutat. - Bine.
Dar nu e bine că sunt calmă când suntem singuri
și că sunt mai veselă când suntem cu alții?
Vai!
- Ce drăguț! - Ha-jeong.
Cu trecerea timpului, Ha-jeong se îmblânzește.
- Ce distractiv! - Dar e drăguț cum se plânge ea.
- Da. - Ce drăguță e!
Nu mai e bătăioasă.
Dar nu e bine că sunt calmă când suntem singuri
și că sunt mai veselă când suntem cu alții?
El n-a apreciat calitatea asta.
- Înțeleg. - Mă rog, asta e.
Nu știu ce să fac
și am simțit că Gwan-hee mă evită după discuția aia.
În plus, a zis că îmi spune peste două zile
ce hotărâre ia, fie că mă alege, fie că nu.
- Asta ar fi azi. - Bine.
Dar tocmai s-a dus să vorbească cu Min-ji.
- Înțeleg. - Da.
Eu tot mai sper că Gwan-hee mă alege pe mine, după ce petrece timpul
cu toate celelalte fete.
Da.
Însă nu știu ce simte acum.
Ce pot să fac ca să fie al meu?
Ce spune când e cu băieții?
Nu pot să-ți spun.
- De ce nu? - Poftim?
- De ce nu poți? - Nu pot și gata.
E secret.
Eu ți-am spus tot ce simt.
- Nu eu trebuie să spun asta. - Așa e.
Bine, o să descopăr singură.
Și nu e important ce simte el, de asta prefer să nu spun.
- Înțeleg. - Contează ce simți tu.
Așa este.
Doar n-o să renunți dacă lui îi place altcineva.
Ai dreptate.
- Nu știi niciodată cum o să fie. - Exact.
Și cine știe ce se întâmplă dacă Min-ji mă alege pe mine în locul lui Gwan-hee?
Cred că Min-ji vrea să încerce cu tine,
dar probabil nu poate, fiindcă se pare că tu ai hotărât deja.
Mă interesează Min-ji, mai ales după ce am petrecut timp împreună.
Da.
Dar mi-e greu să spun ce simt.
Cred că ar trebui să vorbești cu Min-ji.
- Eu o să vorbesc cu Gwan-hee. - Da, bine.
Trebuia să ies pe locul întâi.
- Ar fi fost haios să câștigi tu. - Nu?
Hai să cucerim persoana care ne place!
Cred că au terminat de vorbit.
Roag-o pe Min-ji să vină cu tine
și eu îl rog pe Gwan-hee să vorbim. Ce zici?
- Vin încoace? - Cine?
Ați terminat de vorbit?
Da, am terminat.
- Să mergem în altă parte. - Bine.
Felicitări pentru victorie! În sfârșit, te duci în Paradis.
Păcat că mi-am pierdut echilibrul și am căzut. Aș fi putut câștiga.
Ai hotărât pe cine alegi?
Eu? Dar tu?
- Eu? - Tu ai hotărât?
- Eu nu aleg acum. - Ai hotărât cine-ți place?
Ai zis că o să-mi spui.
Păi…
- Da. - Fii sincer cu ea!
Păi…
Simt că între noi,
de când ne-am întors din Paradis, e cam…
Ți-ai cerut scuze brusc,
dar nu am avut ocazia să vorbim cu adevărat despre ceea ce simțim.
Cred că din cauza asta ne-am îndepărtat.
Bine.
Așa că acum
nu mă simt apropiat de tine.
- Înțeleg. - Asta simt.
Așa mi s-a părut și mie.
După ce ne-am certat atunci,
m-am trezit că-s supărat pe tine.
E clar că nu m-aș fi simțit așa dacă nu te plăceam.
Dar, înainte de a putea să vorbesc despre lucrurile astea,
ai venit la mine și te-ai scuzat.
Așa că n-am avut ocazia să-ți spun ce simt.
Înțeleg.
Cred că asta poate fi
ceea ce ne-a făcut…
- Să ne îndepărtăm? - Să mă simt distant.
Fiindcă m-am scuzat?
Sau era de dinainte?
Cred că lucrurile ar fi putut sta altfel dacă am fi vorbit.
Dar tu ți-ai cerut brusc scuze pentru tot, foarte serios.
Pentru mine a fost ciudat.
Mi-am dat seama.
Am simțit că mă eviți.
Mi s-a părut că am fi putut rezolva situația în mod natural
dacă ne purtam de parcă nu s-a întâmplat nimic.
Am crezut că vrei…
Ai spus că vrei să fac mai des primul pas,
de asta mi s-a părut că e o idee bună să-mi cer scuze prima.
M-am gândit să te abordez prima și să-ți spun ce simt.
De aia am făcut asta.
Nu era nevoie s-o faci.
Nu m-aș fi supărat.
Pe mine mă deranja.
De asta mi-am cerut scuze.
- Asta înseamnă… - Nu trebuia să te superi așa de tare.
Eu?
N-am ce face, mă supăr rău oricând vorbesc cu tine.
Mă tot tachinezi.
- Chiar așa de tare te-am supărat? - Da.
Noi doi suntem asemănători, de asta m-am supărat atât de tare.
Dar acum îți înțeleg punctul de vedere.
Știu că ne-am îndepărtat în ultimele zile,
dar tot îmi amintesc ce bine ne-am distrat.
Țin minte cât ne-am distrat în elicopter și chiar mai înainte.
Și eu simt la fel.
Cel mai bine m-am distrat cu tine.
- Serios? - Da.
Și tu îmi trezești cel mai mult curiozitatea.
- Eu? - Da.
Mă întreb pe cine o să alegi la final.
- La final? - Da.
Pe cine crezi că aleg?
- Tu? - Da.
Sper că pe mine.
Ne uităm la înregistrare
și îl tot aud pe Kyuhyun oftând lângă mine.
- De ce? - Îi pare rău pentru ea.
Eu țin cu Ha-jeong
și sper că o să iasă bine între ea și Gwan-hee.
Ha-jeong nu a greșit cu nimic.
- Gwan-hee s-a purtat urât. - Da.
- Și ea i-a spus. - Da.
Uite ce cred eu.
Gwan-hee a spus clar că s-a îndepărtat de ea.
- Da. - Apoi a enumerat toate motivele.
A dat vina pe ea că și-a cerut scuze și pentru nesincronizare.
- Nu are nicio logică. - A spus lucruri fără sens.
Cred că nu o place chiar atât de mult.
Ar fi putut să-i spună că o place pe alta,
dar a tot bătut câmpii.
Poate că îi părea rău.
- Da, așa cred. - După câte a făcut?
Cred că îi pare rău să-i spună că o place pe alta.
Ar fi putut să-i spună că o place pe alta,
dar a dat vina pe ea că s-a supărat…
- Da. - …și i-a zis că nu trebuia să se scuze.
- I-a făcut situația mai dificilă. - Și pe mine m-a supărat.
Astea sunt doar scuze.
E neplăcut, fiindcă Ha-jeong încearcă să afle care e cauza.
„Din cauză că mi-am cerut scuze?”
„Fiindcă n-am găsit momentul potrivit?”
Îmi pare rău de ea, fiindcă o face să se îndoiască.
Persoana care suferă mai mult e mereu cea care iubește mai mult.
- Așa e. - Va suferi mai mult.
Discuția de azi a schimbat lucrurile.
- Da. - Chiar așa.
Vreau să mă plimb cu tine.
- Da? - Da.
Și eu vreau să mă plimb.
- Ai grijă când cobori. - Bine.
- Să te țin de mână? - Da.
Ce mână rece ai!
- Eu? - Da.
Am mâinile reci.
- Ne ținem de mână prima dată. - Da?
Fiindcă n-am fost împreună în Paradis.
Să spunem că ne ducem acum.
Bine.
Ăsta e Paradisul nostru.
Da.
- Ești bine? - Da.
- Ce vreme frumoasă! - Mergem pe aici?
Aici?
- Te dor picioarele? - Nu.
Ne plimbăm pe aici?
Încoace și încolo?
Ce amuzant!
A fost o răsplată pentru toate momentele grele.
A fost minunat.
Ori de câte ori vorbesc cu Min-woo, locul ăsta devine, din Infern, Paradis.
Da, eram fericită.
Am simțit ceva nou când am fost în Paradis cu Gyu-ri
și ne-am distrat bine.
Dar nu am putut înțelege la ce se gândea.
Pe de altă parte, Si-eun a fost foarte sinceră
și mi-a spus ce simte pentru mine.
Așa că am hotărât s-o aleg pe Si-eun.
Oare bărbații preferă femeile care spun sincer ce simt
față de cele care se fac pe sfioasele?
Cred că e vorba de momentul potrivit.
Trebuie să existe un moment anume când femeia începe să se exprime.
Dar nu cred că Min-woo a simțit asta cu Gyu-ri.
- Înțeleg. - Probabil că l-a derutat.
Asta probabil l-a făcut să creadă că nu se potrivește cu Gyu-ri
și s-o aleagă pe Si-eun.
- Da. - Dar cine știe, poate se răzgândește.
- Dacă Gyu-ri îl abordează… - Exact.
…și flirtează iar, situația s-ar putea schimba.
- Nu cred că va șovăi. - Gyu-ri rămâne în Infern.
- Da. - Deci va avea ocazia să-i vorbească.
- S-ar putea schimba. - O va întâlni iar,
dacă nu se ascunde.
E prea înalt să se ascundă.
Mă întreb dacă e cineva la masă.
Și eu mă gândeam la asta. Speram să nu fie nimeni acolo.
- Așa m-am gândit. - Da.
Te rog.
- Bună! - Bună!
- Pare că te gândești la multe. - Nu mă gândesc la nimic.
- Serios? - Da.
- Nu părea așa. - Sunt bine.
- Si-eun. - Da?
Du-mă azi în Paradis.
- Stai, nu ești pe locul trei. - Nu.
- Mă tachinezi? - Te-ai străduit.
Azi, pentru mine, Paradisul e aici, în Infern.
Dar nu vă pot spune de ce.
Rămâi aici cu băiatul care-ți place?
Cine știe? Poate nu vrea să se ducă.
Mă duc în camera mea.
- Bine. - Să iau rujul.
Nu, termină!
De ce nu ești afară?
- Poftim? - Am reușit să-i vorbesc.
Lui Min-woo? Cum a fost?
Chiar știe cum să mă facă…
- Ce? - …să mă emoționez.
Serios?
Ei bine…
- Am simțit la fel. - E încântată!
Si-eun vrea să-i spună ceva lui Hye-seon când povestește cum s-a emoționat.
- Da. - E o mișcare inteligentă.
- Hye-seon nu-l ia pe Min-woo. - Nu.
- Nu poate. - Nu mai poate, după asta.
Și…
- Ai fost cu el până acum? - Da.
Ce ați avut de vorbit atât de mult?
Pe bune!
După ce am venit aici? După ruj.
Mă simt atât de…
- Cum te simți? - Ce?
Cum te simți?
Mă simt grozav.
Ce bine!
Ce ați vorbit?
Că ne-a luat mult timp să ne întâlnim.
Și…
Min-woo a spus asta?
Da, am zis amândoi.
Și mi-a spus că i-a fost dor de mine.
Doamne!
Cred că o să fiu bine, chiar dacă îl alege cineva azi.
Înseamnă că ți-a dat asigurări.
Mi-a bătut inima nebunește tot timpul.
Ce tare!
E mare lucru!
După asta…
După asta, sper că Si-eun îi va spune și lui Ha-jeong
că i-a bătut inima nebunește.
- Sper să-i spună și lui Min-ji. - Da.
Cu cine vorbește Hye-seon?
Hye-seon e probabil singură în camera ei.
Ar trebui să vorbești cu ea.
E în camera ei?
Hye-seon pare…
- Cred că încă decide. - Da.
Du-te să vorbiți. Purtați aceeași culoare.
- Sunteți asortați. - Pari fericit.
Ba nu.
- Ce zâmbet! - E singură în cameră?
Ești bolnavă?
Nu.
De ce stai înăuntru?
Fără motiv.
Pari bine dispus.
- Cum adică? - Pari fericit.
- Credeam că vorbești cu cineva. - Nu.
De ce stai înăuntru?
Eu…
- Ce e? - Mă simt epuizată.
- Ăsta e un iepure? E drăguț. - Nu?
- Al cui este? - Al lui Si-eun.
Diseară o să fie singură aici,
așa că o să doarmă cu el.
Îmi place culoarea bluzei tale.
E drăguță, nu?
Purtăm aceeași culoare.
Tu ai multe haine verzi.
Am apucat ce mi-a picat.
- Asta? - Da.
- Îmi place culoarea. - Da.
Te-ai hotărât pe cine iei?
- Habar n-am. - Încă nu?
Nu, dar am impresia că am toate cărțile.
Ai vorbit cu cineva?
Nu am simțit că ar fi nevoie.
Deci ai stat aici tot timpul?
- Nu, am vorbit puțin cu Won-ik. - Da?
Da.
Vrei să te duci?
Paradisul e casa mea.
Mă duc acolo, mănânc același lucru
și dorm în același loc.
Mi-am zis că poate gândești așa și m-a cam enervat.
Serios.
Min-ji mi-a spus că s-a distrat de minune când a fost cu tine.
În plus, ea e genul tău.
Îți plac fetele care te abordează primele și fac primul pas.
Așa că m-am gândit…
Ce se întâmplă?
Nu e camera mea?
- De ce s-a speriat? Cine era? - Min-ji.
- Asta e camera ei? - Da, e patul ei.
Ăsta e patul ei?
Înțeleg.
- Așa m-am gândit. - Bine.
Voiam să te întreb ceva.
- Te întreb asta și plec. - Bine.
Despre faptul că l-ai ales pe Won-ik.
Dacă ai putea da timpul înapoi, te-ai mai duce cu Won-ik?
Întrebările lui încep să mă obosească.
- Da, e obositor. - Foarte.
Tot cere o confirmare.
- Da, mereu. - Da.
…te-ai mai duce cu Won-ik?
Da, așa cred.
- Cu Won-ik? - Da.
Dar de ce?
Fără motiv.
Pe bune!
De ce Gwan-hee tot face asta?
Nu trebuie să fie așa.
- Se descurcă deja destul de bine. - Da.
Nu înțeleg.
Pur și simplu nu-i înțeleg purtarea.
Cred că acum el doar o face pe Hye-seon să creadă
că există o șansă ca lucrurile să meargă bine între ei.
- Da. - Dar gândiți-vă ce i-a spus lui Min-ji.
Nu înțeleg de ce îi dă speranțe
- …când ar trebui s-o evite. - Da.
- Vrea să aibă cât mai multe variante. - Exact.
- Iar face așa? - Da.
Oare procentele sunt 51 la 49?
Așa cred.
Cred că păstrează o portiță deschisă pentru ea.
Știm toți că vrea să fie asigurat mereu
și se pare că și Hye-seon știe.
Și cred că ea se gândește dacă să-i țină isonul sau nu.
Lui Ha-jeong i-a spus clar
că lucrurile nu merg între ei.
Dar, cu Hye-seon, pare că vrea să aibă o portiță deschisă.
În loc să aibă o discuție sinceră și deschisă,
o tot ia pe ocolite și o întreabă despre Won-ik.
- E laș. - Da.
- E foarte laș. - Da.
Da-hee nu e genul care să se supere așa.
Dar acum e furioasă.
- A vrut să i-o spună! - Da.
Gwan-hee o merită, totuși.
Dar, serios, sunt de acord cu tine.
Nu-și exprimă sentimentele niciodată, dar vrea ca fata s-o facă.
Da, e prea egocentric.
Ați vorbit?
Ce s-a-ntâmplat?
- Nu prea am avut ce vorbi. - M-ai surprins.
Păreai trist.
Acum, că am vorbit cu Hye-seon, mă simt cam…
Ești culmea!
- Incredibil! - Face lucrurile interesante.
După ce am vorbit cu Min-ji,
eram aproape hotărât.
- Ce ai hotărât? - Ți s-a părut ca o soră?
- Hotărâsem s-o aleg pe Min-ji, dar… - Înțeleg.
- Ai hotărât? - Da.
De asta nu aveam de gând să vorbesc cu Hye-seon.
Nu credeam că mă alege pe mine.
Dar m-am dus la ea fiindcă îmi făceam griji.
Și, când am început să vorbim…
Hye-seon a fost prima cu care m-am dus în Paradis.
- Mi-am adus aminte cum era cu ea. - E important.
Nu pot să uit prima noastră întâlnire pe plajă.
A fost foarte amabilă cu mine.
Da.
- Mi-am amintit totul din nou. - Înțeleg.
Așa că…
A fost cam ciudat.
Înțeleg.
Min-ji mi-a dat un bilet în timpul întâlnirii noastre.
„Nu există altul pentru mine.”
Faptul că a hotărât să mai facă un pas
e unul dintre multele motive pentru care înclin către ea.
Nu mă interesează cine mă mai abordează.
Nu vreau ca ceea ce simt față de Min-ji să se schimbe.
Dar, dacă mă duc în Paradis cu Hye-seon, știu sigur că o să șovăiesc.
Așa că, pe baza a ceea ce simt acum, aș prefera să nu mă duc cu Hye-seon.
Ca să nu ai dubii?
Da, știe că va șovăi.
- Cred că se cunoaște foarte bine. - Exact.
- „Știu că o să șovăiesc.” - Da.
- A fost un interviu sincer. - De asta.
- Lumea poate fi ispitită ușor. - Sigur.
Să zicem că știi sigur
că te încurci cu alte femei dacă te duci la club
și de asta nu te duci.
- E aceeași logică. - Ai dreptate.
- E felul lui de a fi credincios. - Da.
- Toți sunt interesanți. - Da.
Acum vom forma perechile care se duc la întâlnire în Paradis.
Începând cu Choi Hye-seon, care a fost prima,
alegeți persoana cu care doriți să mergeți în Paradis.
Persoana cu care aș dori să merg în Paradis e…
Dacă Hye-seon nu-l alege pe Gwan-hee,
o să-l aleg eu.
A fost frumos în Paradis cu Gwan-hee.
Vreau să creez și alte amintiri.
Sper să iasă cum vreau.
- Am o legătură cu toate trei. - Da.
Cred că e exasperant să fii prins la mijloc.
Persoana cu care aș dori să merg în Paradis e…
- Cine e? - Lee Gwan-hee?
- Habar nu am. - Cred că pe el îl alege.
- O să fie Gwan-hee. - O să-l aleagă pe Gwan-hee.
Lee Gwan-hee.
- Hye-seon se duce cu Gwan-hee. - E logic.
Decizia ei o să afecteze sfârșitul acestei emisiuni.
- În acel moment? - Da, o să schimbe lucrurile.
- N-are de ales, se duce în club. - Da.
Ce o să se întâmple?
Lee Gwan-hee.
Choi Hye-seon l-a ales pe Lee Gwan-hee.
Lee Gwan-hee, ia-o de mână pe Choi Hye-seon
- …și duceți-vă în Paradis! - Distracție plăcută!
Poftă bună la mușchiuleț!
Să mergem!
A fost o surpriză.
E puțin ciudat.
De ce?
E ciudat și gata.
Ce vrei să spui?
Păi…
O parte din mine voia să mă alegi.
Și simt că am completat un cerc și am revenit unul la altul.
Asta simt.
Îmi aduc aminte cum am înotat împreună.
Îmi amintesc tot ce mi-ai spus în seara aia, în jacuzzi.
Ce am spus?
Ai spus că n-o să simți altceva, chiar dacă întâlnești alte fete.
Da.
Mă faci să par un fustangiu.
Urmează Yun Ha-jeong, care a fost a doua.
Yun Ha-jeong, alege persoana cu care dorești să mergi în Paradis.
- De ce ai emoții? - E greu.
Oare pe cine alege?
Persoana cu care aș dori să merg în Paradis e
Yun Ha-bin.
Yun Ha-jeong l-a ales pe Yun Ha-bin.
Yun Ha-bin,
ia-o de mână pe Yun Ha-jeong și duceți-vă în Paradis!
Ha-bin!
- Ne vedem când mă întorc. - Frate!
Distracție plăcută!
Sper să te distrezi.
Nu-mi vine să cred!
- În sfârșit! - Aflăm cu ce se ocupă!
- Toți îl aplaudă. - Și vârsta.
- Să mergem! - Bine.
Mergi în Paradis datorită mie.
Trebuia să mă duci tu pe mine, nu invers.
Credeam că o să înving.
Trebuia să lupți din greu ca să câștigi cursa.
- Din răsputeri… - Trebuia să mărești ritmul.
Și acum, Cho Min-ji, care a fost a treia.
Cred că îl alege pe Jin-seok.
- Mă întreb pe cine alege Min-ji. - Și eu.
Sunt foarte curios.
Persoana cu care aș dori să merg în Paradis e…
- O să facă ce a rugat-o Gwan-hee? - Da.
- Cred că-l alege pe Jin-seok. - Da.
Ar putea să-l aleagă pe Min-kyu.
- Da. - E posibil.
Persoana cu care aș dori să merg în Paradis e…
Park Min-kyu.
Park Min-kyu, ia-o de mână pe Cho Min-ji și duceți-vă în Paradis!
Park Min-kyu.
Park Min-kyu, ia-o de mână pe Cho Min-ji și duceți-vă în Paradis!
Jin-seok pare dezamăgit.
Chiar pare dezamăgit.
Park Min-kyu, ia-o de mână pe Cho Min-ji și duceți-vă în Paradis!
A fost ceva între Min-ji și Min-kyu?
Nu știu.
- Eu chiar… - Vreau să mănânc ceva bun
- …și să mă distrez. - Sigur.
- Înțelegi? - Să mâncăm ceva delicios.
Grozav.
Min-ji nu l-a ales pe băiatul pe care a rugat-o Gwan-hee să-l aleagă.
- Ci pe Min-kyu. - Da.
Dar Gwan-hee a spus clar
că nu vrea ca ea să-l aleagă pe Min-kyu.
Cred că alegerea lui Min-ji va crea probleme.
Serios?
Gwan-hee s-ar fi simțit sigur numai dacă Min-ji l-ar fi ales pe Jin-seok,
dar ea l-a ales pe Min-kyu.
Probabil lasă portițe deschise și se distrează în Paradis cu Hye-seon.
- Cunoscându-l pe Gwan-hee… - Da.
…o să fie nemulțumit, fiindcă o rugase să-l ia pe Jin-seok.
Exact.
A ales să nu-l asculte…
- Da. - …și l-a luat pe Min-kyu.
- Poate că o vrea pe Hye-seon… - Ar putea fi jignit de alegerea ei.
- Ea nu trebuie să facă ce spune el. - Așa e, dar e Gwan-hee.
- Gwan-hee… - E genul ăsta de om.
Vai de mine!
Dar cum poți să te superi din orice lucru, oricât de mic?
Nu cred că el…
- Ești sigur? - Poate că suntem prea duri cu el.
- Ba nu, cred că e important pentru el. - Da.
- Alegerea lui Min-ji contează pentru el. - Da?
Deci așa se vede de sus!
- Vai! - Min-ji l-a atins pe braț.
- Ce… - L-a atins.
- Vai! - Uitați-vă la Gwan-hee!
Ce aiurea!
- Min-kyu a văzut-o. - Ce nebunie!
Stați puțin!
Plânge?
- Nu! - Vai!
El o ignoră.
Ce se întâmplă?
Petrecem prima și ultima întâlnire împreună.
Nu e prea rău, nu?
Eu cred că e rău.
De ce?
Îmi pare rău pentru Min-kyu.
- Ce… - „Ștergeți-ți lacrimile.”
- I-a oferit cămașa lui. - Nu?
Ce se întâmplă?
Te-am ales pe tine, dar plâng așa. Îmi pare rău.
Min-ji, nu are de ce să-ți pară rău.
Nu-mi pasă de cămașă, folosește-o ca să-ți ștergi lacrimile, da?
Cine și-ar oferi așa cămașa?
E amuzant!
Dacă urma să plângă și să fie distrusă,
trebuia să-l ia pe Jin-seok, cum o rugase Gwan-hee.
- Exact. - De ce l-a ales pe Min-kyu
dacă face așa?
- Cum o să se simtă Min-kyu? - Ea plânge.
Știu.
- Min-kyu… - Cred că se simte…
El e foarte drăguț.
Cred că și lui Min-kyu îi dau lacrimile.
Hye-seon nu a văzut asta, nu?
N-a văzut.
Am plâns pentru că, până ieri, Gwan-hee a fost…
Nu, nici măcar ieri.
A fost foarte drăguț cu mine până azi-dimineață,
dar, când l-am ales pe Min-kyu, a părut foarte dezamăgit.
Cred că de asta s-a purtat așa de rece cu mine,
ceea ce m-a întristat.
Pentru mine nu mai exista altcineva.
După mine, am luat cea mai bună hotărâre, așa că m-a durut că el nu m-a înțeles.
Pentru Gwan-hee nu este important ce simte el.
- Îl afectează cum îl tratează ceilalți. - Îl afectează mult.
- Ai dreptate. - Așa e el.
E foarte obositor.
Dacă se distrează bine în Paradis cu Hye-seon,
- …ar putea s-o placă iar. - Da.
Dar, când se întoarce și stă cu Min-ji,
îi va plăcea iar de Min-ji.
- Nu se știe. - Nu știm până la sfârșit.
L-ar putea cuceri ultima cu care vorbește.
- Nu putem face presupuneri. - Trebuie doar să așteptăm.
- Nu putem? - Nu.
- Nu se termină decât în ultima clipă. - Da.
CHOI HYE-SEON ȘI LEE GWAN-HEE
Locul ăsta arată altfel.
E altă cameră?
Uită-te la darul de bun-venit! Abia așteptam!
- Ce mă bucur! - Nu l-am avut ieri.
E ca prima dată.
- Da. - Sunt macarons.
Sunt pepeni galbeni și mango? Am avut dreptate.
E ca la prima întâlnire.
Mi-au lipsit toate astea.
Au aranjat totul ca la prima noastră întâlnire.
Florile sunt superbe.
Aici sunt două paturi. Nu va fi nevoie să dormi pe canapea.
- Cum a fost data trecută? - Am avut un singur pat.
- Unul? - Da.
- Poți să dormi în dormitor diseară. - Fiindcă ai câștigat, fac ce spui.
O să dorm unde spui tu.
Dacă spun să dormi pe jos, o faci?
Da, desigur.
Să ne spălăm pe mâini și să mâncăm.
Bună idee!
Bine!
Cred că am fost aici azi-dimineață.
Cred că e camera unde am dormit ieri.
Norocul tău!
- Folosești aceeași cameră… - Știu.
- …cu două fete diferite. - Aceeași cameră, partenere diferite.
Cât timp a trecut?
Cred că o săptămână. A durat o săptămână până ne-am întors.
Ai dreptate. Măiculiță!
- A durat șase zile să fim iar împreună. - Știu.
Pare un timp scurt, dar s-au întâmplat multe lucruri.
Știu.
Când am intrat în cameră,
am văzut gustările pe care le-am avut și la prima întâlnire.
Mi-a trezit multe amintiri
și mi s-a părut deosebit.
A fost prima persoană cu care m-am dus în Paradis
și, de asemenea, și ultima.
Înseamnă mult pentru mine.
Am avut o părere bună despre ea încă de la început.
Cred că de asta am simțit așa.
Poate că lui i se pare că e soarta și că sunt meniți să fie împreună.
Poate mă înșel.
Cum pot să-l susțin?
Gwan-hee.
„Cum pot să-l susțin?”
Vai de mine!
Ce bine arată!
Pare delicios! Ce nebunie!
Stai! Ce să gust mai întâi?
- Gustă asta. - Asta?
Ce bun e!
- Da? - Da.
E foarte bun!
N-am mai fost cu tine de mult, nu-s obișnuit cu energia ta.
Vreau să știi că nu e nevoie să fii la fel de energic ca mine.
Nu voiai să vii iar în Paradis cu Won-ik?
Am vorbit cu Won-ik despre multe lucruri,
dar niciodată nu-mi amintesc nimic.
Începi să zâmbești.
Won-ik e grozav. E interesant și îmi place să vorbesc cu el.
E drăguț, e amabil și, în general, e un tip grozav.
Dar nu cred că sunt eu însămi când sunt cu el.
O dată am vorbit cu tine imediat după ce vorbisem cu Won-ik.
Atunci mi-am dat seama că pot fi eu însămi când sunt cu tine,
fără să mă prefac.
Îmi place că pot fi eu însămi.
Așa că, atunci când am vorbit, pe canapea, hotărâsem deja.
Nu conta cu cine te duci în Paradis.
Hotărâsem că tu ești.
Deci…
Dacă m-aș fi dus azi în Paradis cu Ha-jeong sau cu Min-ji,
- …te-ai fi… - Nu m-aș fi răzgândit.
Nu?
Nu.
Să fiu complet sincer cu tine,
- …speram că n-o să mă alegi. - De ce nu?
Păi…
Nu voiam să complic situația.
- Ce să complici? - Adică…
Ai început să mă eviți după ce te-ai dus în Paradis cu Won-ik.
Așa că am crezut că ne îndepărtăm.
- Înțeleg. - Atunci m-a abordat Min-ji
și a vrut să-mi vorbească.
Chiar dacă n-am făcut eu primul pas,
ea a venit și m-a abordat prima.
Și atunci curiozitatea mea pentru ea s-a transformat în atracție.
- Cred că înțeleg. - Pe atunci,
- …tu nu erai în cadru. - Da.
În plus, toată lumea credea că ai ochi doar pentru Won-ik.
Mi s-a părut că așa stau lucrurile.
Așa că am crezut că mi-ai spus o minciună ca să mă simt mai bine.
- Ba nu. - Eu așa am crezut.
Știam deja cum m-aș fi simțit a doua zi
dacă m-aș fi dus în Paradis cu tine, așa că de asta
am vrut să te evit.
Nu înțeleg de ce mă tot gândesc la tine.
Chiar nu știu.
- Fiindcă-s drăguță. - Nu mi-a fost dor de tine.
De atunci nu mi-a mai fost dor de tine, dar mă gândesc mereu la tine.
Fiindcă sunt cea mai drăguță.
Dacă te-ai fi dus în Paradis cu mine, în locul lui Won-ik,
aș fi hotărât în favoarea ta.
Eram gata să fac pasul cel mare, dar m-am uitat o clipă în altă parte.
Ca și cum aș fi plecat puțin și situația s-ar fi schimbat total.
Așa am simțit.
Eu nu m-am gândit atât de departe.
De obicei nu supraanalizez situațiile.
M-am gândit că n-o să te deranjeze,
deoarece îți spusesem că n-o să mă duc cu tine.
Știam că o să fii dezamăgit, dar credeam că-ți trece.
Eu, personal, aș putea accepta faptul că l-ai ales pe Won-ik.
- Dar… - A început lumea să vorbească?
Au început să vorbească, dar nici nu pomeneau de mine.
Nu am spus nimănui.
Când vorbeau despre tine, eu nu eram menționat.
Toți spuneau că te-ai hotărât la Won-ik și atunci m-a abordat Min-ji.
Am fost dezamăgit că ai lăsat lucrurile să ajungă până acolo.
Deci ești foarte supărat pe mine.
Nu sunt supărat.
În orice caz, am fost în Paradis cu Min-ji.
Îți spun toate astea ca să înțelegi poziția mea.
- Vrei să mă ții în priză, nu? - Ești ultima persoană
cu care aș fi vrut să împărtășesc asta, dar n-am avut de ales, dacă suntem aici.
Nu cred că am împărtășit asta cu tine.
- Păi… - Mai e și altceva ce nu mi-ai spus?
Ce mai e?
Știi că sunt foarte deschisă.
Îmi place să mă exprim și îi înțeleg ușor pe ceilalți.
Dar, când trebuie să spun ce simt,
mă intimidez.
De asta, după cursă, când stăteai lângă mine,
nu știam ce să fac, așa că mă uitam la pantalonii tăi.
Nu puteam să te privesc în ochi.
Tot spui că te-am evitat, dar…
- De ce m-ai evitat? - Sincer,
nu știu de ce, însă m-am fâstâcit.
Nu mi-a fost ușor să te privesc în ochi.
Când te-ai întors, ai fi putut să-mi spui cum a fost.
Ai fi putut să mă saluți, dar m-ai evitat.
Ce era să cred?
Voiam să vorbești cu mine.
Cum s-o fac, dacă tu mă evitai?
Da.
Când mă duceam să vorbesc cu ceilalți băieți,
cred că speram că o să vii să vorbești cu mine.
Cred că știai ce simt, fiindcă veneai și vorbeai cu mine.
Ai dreptate, știam.
Ți s-a întâmplat vreodată să ai un os de pește înțepenit în gât?
Tu ești ca un os de pește de care nu pot scăpa.
E păcat
că lucrurile au decurs așa.
Știi cum sunt eu?
Poate părea ciudat, pentru că tu ești mai mare decât mine,
dar, când mă văd cu cineva,
ori sunt atrasă sau interesată de cineva,
am tendința de a avea grijă de el.
Cred că sunt așa și cu tine.
Tu ai felul tău…
de a mă mișca.
De asta îmi este foarte greu
să te îndepărtez.
De asta…
Habar nu am ce să fac acum.
Acum, totul depinde de tine.
Se pare că Gwan-hee nu știe ce simte.
- Le place și pe Hye-seon și pe Min-ji. - Le place pe ambele.
Uite ce cred că se întâmplă.
Gwan-hee a plăcut-o pe Hye-seon de la început,
dar Ha-jeong și Min-ji s-au dat la el.
Când cele două fete l-au abordat, nu i-a displăcut.
De asta nu le-a refuzat,
dar, în adâncului sufletului, o place pe Hye-seon.
După cum a spus Hye-seon, acum totul depinde de Gwan-hee.
Hye-seon i-a spus clar, încă de la început,
că doar la el se gândește.
De ce îl plac toate fetele astea pe Gwan-hee?
Are un fel de a te captiva.
- Așa cred. - E haios.
- E un tip distractiv.
E singurul care nu încearcă să se dea mare.
Ar trebui să-i recunoaștem meritele și să nu-l mai bârfim.
- Da. - Eu i le recunosc.
N-ar trebui să-l mai criticăm.
- Începe să-mi câștige respectul. - Da.
Nu ți-ai fi închipuit că o să vii în Paradis cu mine, nu?
Cred că ai fost surprins.
De ce să fiu? Eu doar…
Am izbucnit brusc în plâns.
Am văzut că l-ai atins.
Nu înțeleg cum de a putut fi atât de dur.
M-a luat prin surprindere.
- Nu-i așa? - Da, a fost foarte rece.
Azi-dimineață aveam ceva pe pantaloni.
Fond de ten, nu?
Gwan-hee a observat primul.
Mi-a zis să port șortul lui
cât încearcă el să scoată pata, dar nu a reușit.
Ce? Nu pare deloc omul care să facă asta.
- Nu-i așa? De asta… - E neașteptat.
Chiar mi-a plăcut asta.
Înțelegi, nu?
Da, a fost frumos din partea lui.
Înțeleg de ce l-ai plăcut, Min-ji.
Probabil a făcut asta fiindcă îi place de mine.
Vă plăceți reciproc.
Înțeleg.
Asta m-a emoționat.
Înțeleg de ce te-ai purtat așa în elicopter.
Probabil el se distrează de minune acum.
Ce mă fac mâine? Nu vreau să iau elicopterul.
Prefer să înot înapoi.
Nu-ți face griji.
- Nu-ți face griji. - Cum să nu? Mor de grijă.
Mâine trebuie să arăt bine. N-ar trebui să mai mănânc.
- După asta. - Cred că-l placi mult.
Cred că-ți place mult Gwan-hee.
Ai simțit că Gwan-hee e prea rece cu tine?
Nu era așa azi-dimineață, de asta m-am simțit și mai rău.
Te înțeleg.
- N-ar trebui să plângi. - Nu.
- Nu ai de ce să plângi. - Da.
Spune ce simți și lămurește situația mâine.
Și spune-i ce mult îl placi.
- Îmi place. - Da?
- Mult. - O să se bucure să audă.
Ți-am zis să nu plângi.
Stai aici, mă duc după șervețele.
Poftim.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Ia mai multe. - Bine.
Bun.
- Nu mai plânge. - Da.
O să-i spun și eu ce simți, așa că nu-ți mai face griji.
Dacă Gwan-hee n-ar fi fost supărat când ne-am despărțit,
aș fi fost mai liniștită.
Dar era supărat pe mine când a plecat
și asta mă tot deranjează.
Însă eu nu puteam face nimic,
așa că am hotărât să-i spun ce simt a doua zi.
Voiam să lămuresc toate neînțelegerile.
PARADIS CHOI HYE-SEON ȘI LEE GWAN-HEE
Ce frumos miroase!
E mică, pot s-o folosesc singur?
- Și eu să stau acolo? - Da, stai acolo.
- Nu! Cada! - A zis că nu intră.
Cada e periculoasă.
Gwan-hee nu își face griji.
I-a zis să nu intre în jacuzzi.
Poți să intri prima.
- E fierbinte apa? - E caldă.
E cam fierbinte.
Se face mai caldă.
Cada e prea mică.
Nu! A intrat în cadă!
Nici n-a ezitat.
Am clipit și el era deja înăuntru.
Ce fierbinte e!
Acoperă-mă cu petale. Mă rușinez.
Acoperă-mă cu petale.
Sunt petale de trandafiri adevărate?
- Da, par adevărate. - Ce tare!
Parcă ar fi păr de pe piept.
Știu. Nu face nimic.
Acoperă-mă cu petale.
Ce bine e!
Uitați-vă la el!
Ce face?
De ce ai…
Ești prea mare ca să încapi.
N-am mai văzut picioare așa lungi.
- Tibiile mele? - Da, partea asta.
La unii atât e tot piciorul.
E foarte lung.
Ce bine e!
Ești așa de haios!
- E cald acolo? - Poftim?
- E cald acolo? - Nu, mi-e bine. Vrei locul ăsta?
Nu, mă temeam că ți-e prea cald.
Nu, sunt bine.
E cam ciudat să petrecem împreună ultima excursie în Paradis.
A fost ciudat mai devreme, deoarece, când am intrat,
am avut aceleași gustări ca data trecută.
Mi-a amintit de prima noastră întâlnire, așa că a fost ciudat.
Ai fost în camera asta ieri.
Am stat ieri în camera asta,
dar, când am văzut gustările de data trecută…
- Ți-ai adus aminte? - Da, a fost altfel.
Trebuie să vorbesc mâine cu Min-ji.
Și dacă vorbești mâine cu Min-ji
și ea îți spune ceva care te emoționează?
Dacă îți spune că i-a plăcut în Paradis doar cu tine?
Ce faci dacă-ți spune că tu îi placi cel mai mult?
- Aș întreba dacă e pe bune. - Dacă lumea spune
că tu, eu și Min-ji suntem într-un triunghi amoros?
Și te întreabă pe cine alegi?
Cred că aș întreba-o mai întâi pe Min-ji.
Aș întreba o dacă m-ar fi ales pe mine dacă era pe locul întâi.
Să zicem că a spus „da”.
- A spus „da”? - Da.
Uite cum zâmbești!
- Deci a spus „da”? - Da.
Ți-am zis mai devreme că știam ce o să simt dacă vin aici cu tine.
Simt că…
Cred că mi-am făcut o idee acum.
E obositor.
Mie nu-mi mai pasă.
Gwan-hee e vag când vorbește. Spune adesea „eu cred”.
Are petale pe piept.
Vrea să aibă mai multe variante.
Cred că acum chiar știu. Da.
Cred că știu.
Cine știe? Poate o să-mi spună:
„Choi Hye-seon, nu poți pleca din Infern, deoarece nu te-a ales nimeni.
Rămâi în Infern.” Și eu rămân acolo să fac focuri de tabără.
Să zicem că s-ar întâmpla asta.
Ai ieși la masă cu mine, dacă te-aș invita după emisiune?
Te-aș bloca!
- Serios? - Da.
Asta e o cămașă făcută din trandafiri.
Ar trebui să te acopăr eu.
- Ai luat toate petalele. - Dar nu mă pot uita.
Îți place la saună?
Nu e preferata mea.
Înțeleg.
- Dacă te duci zilnic la saună… - Da?
…întinerești zi de zi.
- Serios? - Da.
Ăsta-i farmecul lui.
Da, e amuzant.
E amuzant.
- Hai să plecăm. - Bine.
Ți-am comandat bingsu.
Ce frumos! Câte fructe de mango sunt aici?
Vreo două, cred.
Ce bine arată și asta!
Gustă acest mango.
- E delicios. - Da.
Ce bun este!
Sunt foarte fericită acum.
Ceilalți sunt triști, li se pare că timpul zboară.
Da.
Dar, în final, cel mai mult contează rezultatul.
- Ca să fie o amintire frumoasă? - Cred că asta contează.
De exemplu, dacă persoana care îmi place nu mă alege,
o să fiu foarte dezamăgit.
Eu nu am așteptări.
Nu-mi fac griji pentru rezultat.
Dacă nu sunt aleasă, o să mă duc singură pe insula pustie.
Nu mă deranjează dacă nu-mi găsesc perechea.
Nu cred că aș alege pe cineva doar fiindcă cred că m-ar alege pe mine.
Vreau să-mi ascult inima, orice ar alege cealaltă persoană.
Dacă te duci mâine la o întâlnire, pe cine crezi că alegi primul?
„Crezi.”
- „Dacă.” - „Dacă.”
El e Băiatul Dacă.
- Băiatul Dacă. - Da.
Dacă te duci mâine la o întâlnire, pe cine crezi că alegi primul?
Nu cred că vreau să mă duc cu nimeni.
Adică spui că ești interesată doar de mine?
- Da. - Ce simți, mai exact?
Nu există altcineva.
Nu vreau să cunosc pe altcineva, ți-am spus deja.
Deci o să te culci?
Da, cam așa ceva.
După ce vorbești cu Min-ji, o să vin să văd ce faci.
- Vii să vezi ce fac? - Da.
Ca o inspecție?
Vin să văd ce faci, dar, în afară de asta…
Cred că de asta, la un moment dat, ea a devenit mai relaxată.
- Corect. - Da.
E altfel acum, că sunt aici cu tine a doua oară.
Da. În sfârșit, înțeleg de ce lumea spune asta.
Mă întreb ce o să se întâmple mâine la prânz.
Nu știu de ce îmi fac griji pentru tine.
- Poftim? - Mă tot gândesc la tine.
Să nu mai cazi, bine?
Și ei doi arată bine împreună.
- Da. - Da.
Când Hye-seon și Gwan-hee sunt împreună,
nu contează cât o tachinează el.
Orice ar spune el,
Hye-seon poate să suporte tot și îl acceptă așa cum e.
Ba chiar îi spune care-s calitățile lui.
- Eu cred că sunt potriviți. - Sunt.
Cum să spun? Ea e genul care poate avea grijă de el.
E un semn bun că el își face griji.
Purtarea lui mi se pare semnificativă.
Asta?
I-a ciocănit pe frunte.
Mie mi s-a părut că o trata ca pe un copil.
Când un bărbat începe să-și trateze femeia ca pe un copil,
cred că e foarte îndrăgostit de ea.
- De acord. - Deci, când Gwan-hee a făcut asta,
mi s-a părut că o place mult pe Hye-seon.
Cred că Gwan-hee o place pe Hye-seon cel mai mult.
- Așa mi se pare, din ceea ce văd. - Da.
Da.
Chiar o să dormi afară?
Dormi în pat! E ultima noastră noapte aici.
Vreau să te simți bine.
Nu am probleme, serios.
- M-aș putea rostogoli așa în pat. - Atunci, eu…
- Uite așa. - În cazul ăsta,
să păstrăm patul suplimentar și te trezesc, dacă faci zgomot.
Zgomot?
Te trezesc dacă faci zgomot.
Așa că dormi aici.
- Dacă fac zgomot? - Da.
- E și mai rău. - Nu vrei să te trezesc?
Sincer…
Eu nu mă simt deloc incomod. Nu-mi pasă dacă tu sforăi.
Plec pentru tine.
Pe mine nu mă deranjează.
- Ai sforăit mult… - Vrei să dormim împreună?
Vrei să dormim împreună?
Simt că înclin spre tine.
Voiam să fiu lângă tine.
Când plecăm, devenim un cuplu.
Min-ji e mai aproape de idealul meu.
Dacă m-aș gândi la căsătorie, ar fi Hye-seon.
Ar trebui s-o alegi pe Min-ji.
Nu vreau să fiu cu cineva care nu știe ce vrea.
ÎN URMĂTORUL EPISOD
Ți-am zis să fii discret.
De ce n-ai ascultat?
Cam semeni cu Gwan-hee, nu?
Am avut încredere în Min-woo.
De ce plâng?
Acum începem selecția finală.
- Eu… - Eu…
Persoana cu care vreau să plec din Infern este…
Subtitrarea: Anca Irina Dumitru